ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

06 березня 2020 року                                 
м. Харків

справа № 641/5202/19
провадження № 22-ц/818/846/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
       
головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач), 
суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю., 

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Департамент житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Колодяжної І.М., -

у с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22 лютого 2019 року він та його дружина ОСОБА_2 звернулись до Управління праці та соціального захисту населення в Слобідському районі м. Харкова та до Харківського міського голови із заявою, в якій на підставі положень Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» просили прийняти їх на квартирний облік з метою отримання житла соціального призначення.

Посилаючись на те, що він на вказану заяву відповіді не отримав, а його дружину листом Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 07 березня 2019 року повідомлено про те, що у м. Харкові житловий фонд соціального призначення відсутній, у зв`язку з чим облік громадян, що мають право на отримання соціального житла не ведеться, ОСОБА_1 просив зобов`язати Департамент житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради виконувати Закон України «Про житловий фонд соціального призначення»; зобов`язати відповідача організувати облік громадян, які мають право на житло соціального призначення, прийняти його родину на соціальний квартирний облік для отримання житла соціального призначення датою подання ним заяви.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відсутність житлового фонду соціального призначення сама по собі не є підставою для відмови у прийнятті на відповідний квартирний облік, у порушення вимог Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» рішення про прийняття або про відмову у прийнятті на облік за його зверненням не прийнято, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлянні праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, як внутрішньо переміщена особа.

22 лютого 2019 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення в Слобідському районі м. Харкова та до Харківського міського голови із заявою, в якій на підставі положень Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» просив прийняти його на квартирний облік з метою отримання житла соціального призначення, відповіді на яку не отримав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у взятті позивача на облік органом місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви та інших представлених документів у встановленому Законом України «Про житловий фонд соціального призначення» порядку не приймалось, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача взяти ОСОБА_1 на відповідний квартирний облік.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Правові, організаційні та соціальні засади державної політики щодо забезпечення конституційного права соціально незахищених верств населення України на отримання житла визначено Законом України «Про житловий фонд соціального призначення» від 12 січня 2006 року № 3334-IV (Закон № 3334-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3334-IV житловий фонд соціального призначення - сукупність соціального житла, що надається громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту; соціальне житло - житло всіх форм власності (крім соціальних гуртожитків) із житлового фонду соціального призначення, що безоплатно надається громадянам України, які потребують соціального захисту, на підставі договору найму на певний строк; соціальний квартирний облік - облік громадян України, які користуються правом на соціальне житло і перебувають у черзі на його отримання.

Соціальне житло надається органами місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 2 Закону № 3334-IV).

Пунктом 7 ч. 1 ст. 9 Закону України № 3334-IV визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до закону ведуть облік громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, приймають рішення про надання цим громадянам соціального житла на підставах і в порядку, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1-5 Закону України № 3334-IV соціальний квартирний облік здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування за місцем проживання громадян (для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, осіб із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - за місцем походження або проживання дітей такої категорії до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; для внутрішньо переміщених осіб - за місцем перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб), які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, після набуття ними повної цивільної дієздатності відповідно до закону.

Правом взяття на соціальний квартирний облік користуються громадяни України: а) для яких таке житло є єдиним місцем проживання або які мають право на поліпшення житлових умов відповідно до закону; б) середньомісячний сукупний дохід яких за попередній рік з розрахунку на одну особу в сумі менший від величини опосередкованої вартості найму житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством; в) внутрішньо переміщені особи, які не мають іншого житла для проживання на підконтрольній українській владі території або житло яких зруйновано (знищене) або пошкоджене до стану, непридатного для проживання, внаслідок проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього затверджується Кабінетом Міністрів України.

Надання громадянам житла з житлового фонду соціального призначення здійснюється за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування. Таке рішення є підставою для укладення відповідного договору найму соціального житла.

Порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік визначено статтею 13 Закону України № 3334-IV.

Так, частинами 1, 3, 4, 7 вказаної норми встановлено, що взяття громадян на соціальний квартирний облік здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування на підставі їх письмової заяви.

До заяви про взяття на соціальний квартирний облік додаються документи, які підтверджують обґрунтованість визнання у встановленому порядку громадянина малозабезпеченим та таким, що потребує надання соціального житла. Вичерпний перелік таких документів встановлюється органом місцевого самоврядування, який здійснює взяття на соціальний квартирний облік.

Внутрішньо переміщена особа до заяви про взяття на соціальний квартирний облік, крім зазначених документів, додає копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та копії довідок про взяття на такий облік членів її сім`ї.

Рішення про взяття на соціальний квартирний облік або про відмову у взятті на такий облік приймається органом місцевого самоврядування, що здійснює взяття на облік, за результатами розгляду заяви та інших представлених відповідно до частини третьої цієї статті документів не пізніше тридцяти робочих днів від дня подання зазначених документів у даний орган.

Орган місцевого самоврядування, що здійснює взяття на соціальний квартирний облік, не пізніше семи робочих днів від дня прийняття рішення про взяття на соціальний квартирний облік направляє письмове повідомлення із зазначенням дати взяття на облік, виду і номера черги або підстави відмови у задоволенні заяви.

Відмова у взятті громадян на соціальний квартирний облік може бути оскаржена в судовому порядку.

Аналогічні положення також містяться у п. 7 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 682.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оскільки належних доказів на підтвердження прийняття у встановленому законом порядку органом місцевого самоврядування рішення про відмову у взятті на соціальний квартирний облік позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2020 року.

Головуючий                                                                                        Р.М. Піддубний

Судді                                                                                                    А.В. Котелевець

       О.Ю. Тичкова