П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/3470/19                                       Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І.  
                Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
05 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Охрімчук І.Г. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (рішення ухвалено у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправими та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом від 16.10.2019, в якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком протиправними; зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 14.02.1980 по 19.12.1080 в Антонінському виробничому відділенні сільгосптехніки, з 03.06.1986 по 31.03.2000 в колгоспі ім.Куйбишева (КСП «Вперед») та період отримання допомоги по безробіттю з 04.11.2008 по 07.07.2009 до стажу роботи для призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком з 12.08.2019. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 12.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак 07.10.2019 отримав відповідь відповідача з якої слідує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.08.2019 №220950001018 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років. Зазначав, що мотивом відмови відповідачем вказано те, що «до страхового стажу не враховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 період роботи з 03.06.1986 по 31.03.2000 в колгоспі ім. Куйбишева (КСП «Вперед») та період отримання допомоги по безробіттю з 04.11.2008 по 07.07.2009, оскільки на титульній сторінці трудової книжки не зазначена підстава внесення зміни імені ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220950001018 від 21.08.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 14.02.1980 по 19.12.1980 - в Антонінському виробничому відділенні сільгосптехніки; з 03.06.1986 по 25.12.2001 в колгоспі ім.Куйбишева (КСП "Вперед"); з 04.11.2008 по 07.07.2009 - отримання допомоги по безробіттю, а також призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05.08.2019.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) гривень за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.  В апеляційній скарзі зазначає, що до страхового стажу не враховані періоди роботи: -з 14.02.1980 по 19.12.1980 (10 місяців 6 днів) - в Антонінському виробничому відділенні сільгосптехніки, оскільки в записі №5 трудової книжки від 11.10.1976 наявні виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення; - з 03.06.1986 по 31.12.1999 (13 років 6 місяців 18 днів) - в колгоспі ім. Куйбишева (КСП “Вперед”) та з 04.11.2008 по 07.07.2009 (8 місяців 4 дні) - отримання допомоги по безробіттю, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.05.2000, оскільки зміни в трудову книжку внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме - на титульній сторінці трудової книжки зміну імені з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” внесено без посилання на відповідні документи (паспорт, свідоцтво про народження, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо). 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 12.08.2019 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 28).
Згідно з Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220950001018 від 21.08.2019, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (арк. спр. 25).
Листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.09.2019 №28531/03 позивача повідомлено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж становить 10 років. До страхового стажу не враховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 період роботи з 03.06.1986 по 31.03.2000 в колгоспі ім. Куйбишева (КСП «Вперед») та період отримання допомоги по безробіттю з 04.11.2008 по 07.07.2009, оскільки на титульній сторінці трудової книжки не зазначена підстава внесення зміни імені ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Крім того, довідкою Красилівського районного трудового архіву від 31.07.2019 №03-01/607 підтверджено роботу ОСОБА_4 (по батькові повністю не зазначено), що не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_1 ). Також до страхового стажу не зараховано період роботи з 14.02.1980 по 19.12.1980 в Антонінському виробничому відділені сільгосптехніки згідно запису 4-5 трудової книжки від 11.10.1976, оскільки в записі №5 наявні виправлення в даті звільнення та в даті наказу про звільнення (арк. спр. 46).
Таким чином, періоди роботи ОСОБА_4 : з 01.09.1976 по 08.11.1977 - в Федорівській середній школі Красилівського району (1 рік 2 місяці 8 днів); з 15.11.1977 по 15.11.1979 - строкова військова служба (2 роки 1 день); з 26.01.1981 по 01.04.1985 - в Старокостянтинівському автопідприємстві (4 роки 2 місяці 6 днів); з 24.04.1985 по 02.06.1986 - в Старокостянтинівському лісгоспі (1 рік 1 місяць 9 днів); з 01.04.2000 по 12.11.2001 - в сільськогосподарському кооперативі “Вперед” (2 місяці 16 днів); з 06.06.2007 по 14.10.2008 - в ПАТ “Домобудівний комбінат № З” (1 рік 3 місяці 20 днів), були зараховані відповідачем у страховий стаж позивача.
Спірними є періоди роботи позивача з 14.02.1980 по 19.12.1980 (10 місяців 6 днів); з 03.06.1986 по 31.12.1999 - в колгоспі ім. Куйбишева (КСП “Вперед”) та з 04.11.2008 по 07.07.2009 (8 місяців 4 дні) - отримання допомоги по безробіттю.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи: з 14.02.1980 по 19.12.1980 - в Антонінському виробничому відділенні сільгосптехніки (10 місяців 6 днів); з 03.06.1986 по 25.12.2001 в колгоспі ім. Куйбишева (КСП "Вперед") (понад 15 років 6 місяців); з 04.11.2008 по 07.07.2009 - отримання допомоги по безробіттю (8 місяців 4 дні), що складатиме понад 17 років, чого з урахуванням зарахованого відповідачем стажу достатньо для призначення пенсії позивачу, згідно вимог ст. 26 Закону №1058-IV (понад необхідних 26 років).
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Приписами ч.1-2 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Так, згідно з ч.1 ст.62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.
Згідно пунктів 5, 6 Основних положень до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання). Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, згідно з пунктом 13 Основних положень відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58,  усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про трудові книжки працівників” від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно записів Трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , яка заповнена 15.05.2000 на прізвище Цех, ім`я - ОСОБА_2 , що закреслено після чого зроблено запис ОСОБА_3 , зроблено запис під №8 від 04.11.2008 Красилівський районний центр зайнятості Розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.23 ЗУ ЗДССВБ, Наказ НТ081104 від 04.10.08, та запис під №9 від 07.07.2009 Скорочено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.5.5 ст.31 ЗУ ЗДССВБ, Наказ НТ090819 від 19.08.2009. Також у цій трудовій книжці є запис про трудову участь у громадському господарстві починаючи з 1986 по 2001 рік з сумами виплачених коштів та виробленими виходо-днями (арк. спр. 38-41).
Щодо доводів відповідача про наявні виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення в записі № 5 трудової книжки позивача від 11.10.1976 (арк. спр. 35-37), колегія суддів наголошує на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеної  в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Крім того,  при зверненні до пенсійного органу, позивач надав архівну Довідку №03-01/607 від 31.07.2019, видану Красилівським районним трудовим архівом Красилівської районної ради, якою стверджено, що ОСОБА_4 працював шофером, завгоспом в СГК "Вперед" с.Малі Пузирки у 1980, 1986-1998, 2000-2001 роках (арк. спр. 43).
Щодо твердження відповідача в листі №37054/03 від 13.11.2019 (арк. спр. 23-24), що у разі врахування при обчисленні пенсії архівної довідки від 31.07.2019 №03-01/607 період роботи в колгоспі ім.Куйбишева складає 10 років 11 місяців 8 днів, суд зазначає, що у вказаній довідці відсутні, зокрема, дані про 1999 рік. 
Так, згідно з Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , зокрема, в 1995 році позивач відпрацював 272 виходо-дня при встановленому мінімумі 270 виходо-днів (заробітна плата 35239848), в 1996 році позивач відпрацював 276 виходо-днів при встановленому мінімумі 270 виходо-днів (заробітна плата 412,51 грн.), в 1997 році позивач відпрацював 283 виходо-дні при встановленому мінімумі 270 виходо-днів (заробітна плата 478,90 грн.), в 1998 році позивач відпрацював 273 виходо-дня при встановленому мінімумі 270 виходо-днів (заробітна плата 618,73 грн.), в 1999 році позивач відпрацював 276 виходо-днів при встановленому мінімумі 270 виходо-днів (заробітна плата 695,40 грн.), тому період роботи позивача з 03.06.1986 по 31.12.1999 складає 13 років 6 місяців 18 днів, а не 10 років 11 місяців 8 днів як стверджує відповідач.
Крім цього, посилання відповідача на те, що у Трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 зазначено ім`я ОСОБА_2 (яке виправлене), а в архівній Довідці №03-01/607 від 31.07.2019 вказано ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).
Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Проте, як  встановлено судом,  відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наявні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи: з 14.02.1980 по 19.12.1980 - в Антонінському виробничому відділенні сільгосптехніки (10 місяців 6 днів); з 03.06.1986 по 25.12.2001 в колгоспі ім. Куйбишева (КСП "Вперед") (понад 15 років 6 місяців); з 04.11.2008 по 07.07.2009 - отримання допомоги по безробіттю (8 місяців 4 дні), що складатиме понад 17 років, чого з урахуванням зарахованого відповідачем стажу достатньо для призначення пенсії позивачу, згідно вимог ст.26 Закону №1058-IV (понад необхідних 26 років).
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі  05 березня 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Охрімчук І.Г.