ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3207/19                                                                    Головуючий у 1 інстанції: Клопот С.Л.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 березня 2020 року                                                                                          м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Суддів  За участю секретаря	Вівдиченко Т.Р. Мельничука В.П. Федотова І.В. Борейка Д.Е	

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 червня до 24 вересня 2019 року у розмірі 59 704,04 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ 14321765) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 червня до 24 вересня 2019 року у розмірі 59 704,04 грн.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач    -    ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що ним своєчасно виплачено  грошове забезпечення позивачу, а тому, доводи ОСОБА_1 про виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення є безпідставними.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  з 1994 року позивач проходила військову службу за контрактом у Чернігівському Державної прикордонної служби України.
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 31 травня 2019 року № 265-ос ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення.
Після звільнення позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення індексації грошового забезпечення та просила повідомити про проведені розрахунки та можливі борги частини.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України від 13 червня 2019 року № 176, кошторисні призначення Державної прикордонної служби України не дозволяють здійснити видатки на виплату індексації грошових доходів військовослужбовцям Державної прикордонної служби України за минулі періоди, починаючи з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року. У зв`язку з вказаним, нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року позивачу не проводилося. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року по справі № 620/1718/19 позов ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Чернігівського прикордонного затону (військова частина 225.3) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно.
Вказане рішення суду виконано у повному обсязі 24 вересня 2019 року шляхом зарахування відповідачем на картковий рахунок позивача грошових коштів у розмірі 25 218,12 грн., що підтверджуються довідкою АТ КБ    «Приват Банк» від 31 жовтня 2019 року.
У жовтні 2019 року позивач звернулася до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України з заявою про виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення, а саме: з 01 червня по 24 вересня 2019 року.
Відповідач листом від 16 жовтня 2019 року № 11/32.36 відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошових коштів.
Позивач, вважаючи, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
В силу частин другої та третьої статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
З наведеного слідує, що основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), згідно з пунктом 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Як зазначалося, згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року по справі № 620/1718/19 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Чернігівського прикордонного затону (військова частина 225.3) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно.
Вказане рішення суду виконано 24 вересня 2019 року шляхом зарахування відповідачем на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 25 218,12 грн., що підтверджуються довідкою АТ КБ    «Приват Банк» від 31 жовтня 2019 року.
Таким чином, порушені права та інтереси позивача щодо отримання належної їй суми індексації були захищені та відновлені на підставі судового рішення.
Разом з цим, у жовтні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України з заявою про виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення, а саме: з 01 червня по 24 вересня 2019 року, згідно статті 117 КЗпП України.
ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України Відповідач листом від 16 жовтня 2019 року № 11/32.36 відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошових коштів (а.с. 10-11).
Щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 
Згідно ст. 25 Закону           України «Про Державну прикордонну службу України», держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України, відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону.
Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах, відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 р. N 1115/2009, військовослужбовці мають окремі права та виконують обов`язки за призначенням.
Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та слід стягнути з відповідача  на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 червня до 24 вересня 2019 року у розмірі 59 704,04 грн.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В силу частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належної звільненому працівникові заробітної плати у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому, визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
З матеріалів справи вбачається, що наказом начальника 105 прикордонного загону від 31.05.2019 №265-ос «По особовому складу» ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу прикордонного загону та знято з усіх видів забезпечення.
Сторонами не заперечувалося, що виплати грошового забезпечення проведено відповідачем своєчасно.
Колегія суддів зазначає, що позивач помилково вважає, що невиплата індексації, може слугувати підставою для проведення виплати середнього заробітку за час затримки виплат, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р. №100, виходячи з наступного.
Так, пунктом 1 Порядку №100 визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час; переведення працівників на іншу легшу нижче оплачувану роботу за станом здоров`я; переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; виплати вихідної допомоги; службових відряджень; вимушеного прогулу;      направлення працівників на обстеження до медичних закладів; звільнення працівників-донорів від роботи; залучення працівників до виконання військових обов`язків; тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижче оплачувану роботу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Тобто, «заробітна плата (грошове забезпечення)» та «середній заробіток за час затримки» не є тотожними, а тому, при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати грошового забезпечення не підлягає включенню індексація.
Таким чином, колегія суддів вважає, що виплата індексації грошового забезпечення (у даному випадку за рішенням суду) не є правовою підставою для проведення виплати середнього заробітку в розумінні Порядку №100.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції помилково стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина 2253) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ 14321765) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 червня до 24 вересня 2019 року у розмірі 59 704,04 грн.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
 	 	
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Північного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені    статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді 	Вівдиченко Т.Р. Мельничук В.П. Федотов І.В.	

                                                                          Повний текст постанови виготовлено 10.03.2020 р.