Ухвала
Іменем України 
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 467/1694/16-к
провадження № 51-1958 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, 
встановив:
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_4 спеціального звання «Старший лейтенант поліції».
Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. На підставі ст. 54 КК України позбавлено  ОСОБА_5 спеціального звання «Старший лейтенант поліції».
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2020 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишено без задоволення.
На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2019 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції при кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365 КК України, на завдання істотної шкоди охоронюваним законом  правам, інтересам окремих громадян. В решті вирок суду залишено без зміни.
Перевіривши відповідність касаційної скарги  вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень зазначеної статті.
Наведене обґрунтування вимог засудженого ОСОБА_4 викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 -414 КПК України.
Проте, у поданій касаційній скарзі, окрім іншого, засуджений ОСОБА_4 в обґрунтування своєї невинуватості, зазначає про однобічність та неповноту  досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Також, засуджений ОСОБА_4 , оскаржуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції та вказуючи про істотні порушення, допущені судами,  взагалі не зазначає при цьому, яких саме істотних порушень допустився суд апеляційної інстанції, розглядаючи його апеляційну скаргу та як вони впливають  на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно зі ст. 438 КПК України.
Тобто, засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3