Постанова
іменем України 
2 червня 2020 року
м. Київ
справа № 739/535/19
провадження № 51-4337км19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                               ОСОБА_6 ,
захисника                                                    ОСОБА_7 
                                                                       (в режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження.
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019  року відмовлено та повернуто йому апеляційну скаргу.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_7 просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає ухвалу апеляційного суду про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження незаконною і такою, що не відповідає вимогам ст. 395 КПК. Вказує на те, що строк апеляційного оскарження пропустив із незалежних від його волі та бажання причин, зазначаючи, що лише 6 травня 2019 року отримав оскаржувану ухвалу місцевого суду.
 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.
Засуджений ОСОБА_6 просив касаційну скаргу захисника задовольнити.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , який підтримав касаційну скаргу, та засудженого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
У п.1 ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Згідно зі ст. 370 і ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК встановлено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції  – протягом семи днів з дня її оголошення. 
Апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК).
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із змісту норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч. 3 ст.  399 КПК, зазначив, що захисник  ОСОБА_7 не навів підстав, які би в дійсності перешкоджали подати апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції в строк, передбачений для її оскарження і були непереборними.
При цьому суд мотивував рішення про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження тим, що захисник  ОСОБА_7 був присутнім і безпосередньо брав участь у розгляді клопотання, про час проголошення судового рішення був обізнаний; ніяких доказів того, що заважало захиснику звернутися до місцевого суду та підготувати апеляційну скаргу в строк, апеляційному суду надано не було, а тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, його доводи про несвоєчасне отримання копії ухвали не вказують на поважні причини пропуску строку апеляційного оскарження.
Однак, наведене рішення про відмову в поновленні строку на подачу апеляційної скарги не ґрунтується на вказаних вище вимогах кримінального процесуального закону з огляду на таке.
Як убачається із матеріалів провадження, Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області оголошено 22 квітня 2019 року резолютивну частину ухвали, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Окрім того, в ній зазначено, що повний текст ухвали буде оголошено 26 квітня 2019 року о 9-й год. 00 хв.
При цьому захисник  ОСОБА_7 лише 11 травня 2019 року подав апеляційну скаргу на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019  року, в якій виклав також клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. 
Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення зазначеного строку, захисник указував на те, що повний текст ухвали в його присутності не проголошувався, проголошення здійснювалося без його виклику; він зміг отримати копію судового рішення в суді лише 6 травня 2019 року, а до цього часу справа була відсутня у секретаря судового засідання, в зв`язку з чим він не мав реальної можливості раніше отримати ухвалу суду та оскаржити її.
Постановляючи ж ухвалу про відмову в задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_7  про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції не врахував зазначених у клопотанні мотивів щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не перевірив причини пропуску цього строку з точки зору поважності – наявності/відсутності обставин, що об`єктивно перешкодили захиснику вчасно подати апеляційну скаргу на ухвалуНовгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року, а саме щодо неоголошення повного тексту зазначеної ухвали 26 квітня 2019 року та відсутності реальної можливості отримати ухвалу суду раніше, ніж 6 травня 2019  року та оскаржити її.
Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що технічний запис судового засідання від 26 квітня 2019 року фактично не прослуховується, а тому й не може свідчити про оголошення повного тексту рішення суду першої інстанції саме у цей день.
Водночас, за приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 2, 6 і 7 ст. 376 КПК, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Крім того, відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №  1200/0/15-18: електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС (пункт 1 розділу ІІІ); реєстрація електронних примірників судових рішень та окремих думок суддів здійснюється адміністратором за допомогою відповідних програмно-апаратних засобів Реєстру в день їх надходження з АСДС. За результатами реєстрації формується дата та час включення до Реєстру електронного примірника судового рішення та окремої думки судді (пункт 1 розділу ІV); відповідні реєстраційні відомості, а також дата та час включення до Реєстру електронних примірників судових рішень і окремих думок суддів зберігаються у базі даних Реєстру в автоматичному режимі й не підлягають коригуванню (пункт 2 розділу ІV).
Виходячи з наведеного, за відсутності в матеріалах провадження належного підтвердження проголошення повного тексту судового рішення у зазначений в резолютивній частині цього рішення час та за наявності сумніву з приводу дотримання строків на його складання, закріплених у ч. 2 ст. 376 КПК, суду апеляційної інстанції слід було перевірити своєчасність виготовлення повного тексту цього рішення, виходячи з матеріалів провадження, які містять відомості щодо процесуальних дій, момент вчинення яких є нормативно визначеним та прямо пов`язаний з часом виготовлення повного тексту судового рішення, зокрема: 
- надсилання копії судового рішення учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні (не пізніше наступного дня після ухвалення рішення);
- внесення електронного примірника повного тексту судового рішення до автоматизованої системи документообігу суду (у день його виготовлення).
Водночас, відповідно до супровідного листа Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області вбачається, що лише 6 травня 2019 року направлено копію ухвали від 22 квітня 2019 року для вручення засудженому ОСОБА_6 (а. п. 19). Причому будь-яких інших документів про направлення копії цієї ухвали суду першої інстанції учасникам судового провадження до 6 травня 2019 року матеріали провадження не містять.
А відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень копію ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019  року також надіслано судом до автоматизованої системи документообігу суду (АСДС) лише 6 травня 2019 року.
Отже, визнаючи доводи захисника про несвоєчасне одержання ним копії ухвали суду першої інстанції неповажною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд залишив поза увагою відсутність у матеріалах провадження даних, які б підтверджували оголошення повного тексту судового рішення саме 26 квітня 2019 року, а також не перевірив відомості щодо процесуальних дій, момент вчинення яких прямо пов`язаний з часом виготовлення повного тексту судового рішення. 
При цьому у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (провадження № 51-6470 кмо18) сформовано позицію про те, що аналогічні обставини можуть вважатися поважною причиною пропущеного строку оскарження. Зокрема, як зазначено у вказаній постанові, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст.  117 КПК.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не здійснив належної перевірки зазначених вище доводів захисника та передчасно дійшов висновку про те, що пропуск строку апеляційного оскарження не обґрунтовано поважними причинами. 
Виходячи з наведеного, під час розгляду клопотання захисника  ОСОБА_7  про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2019 року судом апеляційної інстанції було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого судового рішення і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                           ОСОБА_3