ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2020 року 
Київ
справа №826/7761/17
адміністративне провадження №К/9901/17473/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                             Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                               Смоковича М.І., 
                                                                                            Шевцової Н.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні  
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Шурко О.І., судді: Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) у справі 
за позовом ОСОБА_1 
до  Генерального прокурора України Луценко Юрія Віталійовича
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - 

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про визнання дій Генерального прокурора такими, що порушують його громадянські права та прийняття рішення, яким зобов`язати Генерального прокурора України Луценка Ю.В. розглянути його звернення до зазначеної посадової особи від 03.01.2017 року, 16.03.2017 року, 10.04.2017 року та надати відповіді на вказані звернення у відповідності до ст.ст.15,16,18,19 Закону України "Про звернення громадян".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення Закону України «Про звернення громадян», не надав відповіді на його звернення.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано дії Генерального прокурора України щодо ненадсилання ОСОБА_1 відповідей на його звернення від 03.01.2017 року, 16.03.2017 року та 10.04.2017 року протиправними.
Зобов`язано Генерального прокурора України надіслати на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відповіді на звернення від 03.01.2017 року, 16.03.2017 року та 10.04.2017 року.
В частині решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Генеральною прокуратурою України розглянуто заяви ОСОБА_1 від 03.01.2017 року, 16.03.2017 року та 10.04.2017 року згідно з вимогами законодавства та складено на них відповіді, однак у суду відсутні докази надсилання вказаних відповідей на адресу позивача. Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора щодо не надсилання ОСОБА_1 відповідей на його звернення від 03.01.2017 року, 16.03.2017 року та 10.04.2017 року та зобов`язати Генерального прокурора України Луценко Ю.В. надіслати на адресу позивача відповіді на його звернення.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Відмовляючи в позовних вимогах, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться копії відповідей Генеральної прокуратури України від 25.01.2017 № 17/7-2944-09, від 20.03.2017 № 17/7-2944-09, від 04.05.2017 № 04/2/2-2944-09, на яких містяться штампи вихідної кореспонденції Генеральної прокуратури України із зазначенням дати їх надсилання позивачу. Крім того, до апеляційної скарги представником Генеральної прокуратури України надано копії списків згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України, які також підтверджують направлення Генеральною прокуратурою України поштової кореспонденції ОСОБА_1 . Також, апеляційний суд звернув увагу, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1353-VІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» (набрала чинності 22.05.2016), відповідно до пп. 11 п. 1 якої місто Котовськ Одеської області перейменовано на місто Подільськ. При направленні ОСОБА_1 відповідних відповідей посадовими особами Генеральної прокуратури України останнє не залишилось поза увагою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
10 листопада 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року, в якій просив її скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року.
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що апеляційним судом було прийнято ганебно-злочинне рішення, а судді апеляційної інстанції «сумлінно» відпрацювали борг та видали «на гора» свій зухвало злочинний витвір про скасування законного рішення. Скаржник вказав, що зважаючи на явну злочинність дій суддів апеляційної інстанції, він звернувся до Вищої ради правосуддя з відповідною скаргою. Зазначив, що обов`язково буде звертатись до Європейського суду з прав людини та до широкої світової спільноти, щоб вони на власні очі  побачили та дізнались, які «демократичні» перетворення відбуваються за їхні гроші у вигляді кредитів та траншів у судовій системі держави. 
Відповідачем до Суду надані заперечення на касаційну скаргу, в яких посилаючись на законність та правомірність винесеного судом апеляційної інстанцій рішення, просив його залишити в силі, а вимоги касаційної скарги залишити без задоволення.  
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
03.01.2017 року та 16.03.2017 року ОСОБА_1 рекомендованими листами звернувся до Генерального прокурора України Луценка Ю.В. зі скаргами на злочинну бездіяльність прокурора Одеської області О. Жученка, також 10.04.2017 року позивач звернувся з клопотанням щодо запису його на особистий прийом до Луценко Ю.В .
Відповідно до поштових відправлень, копії яких додано до позовної заяви, встановлено, що вказані звернення було отримано уповноваженими особами Генерального Прокурора України Луценко Ю.В. 10.01.2017 року, 21.03.2017 року та 14.04.2017 року.
Як зазначає ОСОБА_1 , ним не було отримано у встановлені чинним законодавством строки відповіді на свої звернення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 і звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва. 
В матеріалах справи містяться копії відповідей Генеральної прокуратури України від 25.01.2017 № 17/7-2944-09, від 20.03.2017 № 17/7-2944-09, від 04.05.2017 № 04/2/2-2944-09, на яких містяться штампи вихідної кореспонденції Генеральної прокуратури України із зазначенням дати їх надсилання позивачу.
Крім того, до апеляційної скарги представником Генеральної прокуратури України надано копії списків згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України, які також підтверджують направлення Генеральною прокуратурою України поштової кореспонденції ОСОБА_1 .
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1353-VІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» (набрала чинності 22.05.2016), відповідно до пп. 11 п. 1 якої місто Котовськ Одеської області перейменовано на місто Подільськ.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 5 вказаного Закону визначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Згідно ст. 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
При цьому, ст. 19 Закону визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; а також не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Відповідно до п. 7.2. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 24.02.2016 № 103 вихідні документи обробляються службою діловодства і надсилаються адресатам централізовано в день їх одержання від структурного підрозділу (виконавця) або не пізніше наступного робочого дня. Надсилання або передавання вихідних документів без їх реєстрації у службі діловодства не дозволяється. Підтвердженням факту направлення документа у паперовому вигляді є проставлення штампа на його копії із зазначенням дати надсилання.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права звернення кожного громадянина України до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, визначає Закон України «Про звернення громадян».
Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що згідно вимог Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що на копіях відповідей Генеральної прокуратури України від 25.01.2017 № 17/7-2944-09, від 20.03.2017 № 17/7-2944-09, від 04.05.2017 № 04/2/2-2944-09 містяться штампи вихідної кореспонденції Генеральної прокуратури України із зазначенням дати їх надсилання позивачу, що відповідно до вимог п. 7.2. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України вважається фактом направлення документа у паперовому вигляді адресату.
Крім того, до апеляційної скарги представником Генеральної прокуратури України було надано копії списків згрупованих простих відправлень, що пересилаються в межах України, які також підтверджують направлення Генеральною прокуратурою України поштової кореспонденції ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що суду надано належні докази направлення Генеральною прокуратурою України Десятнікову М.І. відповідей на його звернення від 03.01.2017, 16.03.2017, 10.04.2017.
Суд вважає доречними доводи відповідача про те, що при направленні Десятнікову М.І. відповідних відповідей посадовими особами Генеральної прокуратури України було враховано той факт, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.05.2016 № 1353-VІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» (набрала чинності 22.05.2016), відповідно до пп. 11 п. 1 якої місто Котовськ Одеської області перейменовано на місто Подільськ.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.
Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                     М.І.  Смокович 
                                                                                                    Н.В. Шевцова