Справа № 352/2629/18 
Провадження № 22-ц/4808/638/20 
Головуючий у 1 інстанції Струтинський  Р. Р. 
Суддя-доповідач Мелінишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого (суддя-доповідач)        Мелінишин Г.П.
       суддів:                                Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації на рішення Тисменицького районного суду в складі судді Струтинського Р.Р., ухвалене 10 лютого 2020 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 18 лютого 2020 року,в справі за позовом Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.
Заявлені вимоги мотивувало тим, що в період з 01 травня 2016 року по 28 лютого 2018 року відповідач надмірно отримала кошти у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 87 862,37 грн, оскільки приховала, що у власності сім`ї перебуває три транспортні засоби.
Так, при перевірці правильності нарахування та виплати державної допомоги, згідно з інформацією «НАІС ДДАІ» МВС України з`ясовано, що у власності чоловіка відповідача – ОСОБА_2 є автомобілі КАМАЗ 55102, 1982 року випуску, ЗИЛ 131, 1986 року випуску, та FIAT SCUDO, 1997 року випуску. Їх наявність не було задекларовано при поданні документів для оформлення зазначеного виду допомоги. А отже вона свідомо приховала обставини, що впливають на встановлення права, визначення розміру та виплату державної допомоги. Оскільки надміру виплачені кошти відповідач в добровільному порядку не повернула, просило позов задовольнити.
Рішенням Тисменицького районного суду від 10 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що у ОСОБА_1 не було умислу на подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги, оскільки транспортні засоби сім`єю не використовувались. Натомість вона мала право на отримання державної допомоги, із урахуванням наявності у власності декількох автомобілів, оскільки на її утриманні перебувало троє дітей.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління соціального захисту населення Тисменицької РДА подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем при поданні декларації для отримання соціальної допомоги не було задекларовано транспортні засоби, які належать її сім`ї, що є порушенням статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року, та підставою для повернення безпідставно отриманої соціальної допомоги. При цьому враховується не тільки право власності, а й фактичне володіння більше ніж одним автомобілем. Натомість продаж транспортного засобу по довіреності не є позбавленням права власності.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Малетин А.Я. покликається на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги. Просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Вважає, що позивачем не наведено жодної обов`язкової умови припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених частиною 1 статті 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». Зокрема не доведено наявність додаткових джерел для існування сім`ї. Відсутні також ознаки навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, оскільки на утриманні сім`ї перебувало троє дітей, з яких студент вищого навчального закладу та дитина з інвалідністю. При цьому не зазначення відповідачем в деклараціях інформації про автомобілі не є навмисним прихованням відомостей, оскільки вказані транспортні засоби сім`єю не використовувались.
В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом рішення відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції Управлінням соціального захисту населення Тисменицької РДА 22 червня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01 травня 2016 року з подальшим шестимісячним періодом переоформлення (а.с. 13-16).
В додатку до заяви відповідач надала декларацію від 30 травня 2016 року про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Аналогічно такі декларації подавались 15 листопада 2016 року, 11 травня 2017 року, 08 листопада 2017 року. В розділі IV декларацій було зазначено, що у власності її чоловіка ОСОБА_2 перебуває зареєстрований автомобіль марки Fiat, 1984 р.в. (а.с. 17-24).
Разом з тим в ході проведення перевірки Управлінням за результатом аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України сформована інформаційна довідка від 19.03.2018 року, відповідно до якої встановлено, що у власності ОСОБА_2 перебувають три автомобілі - КАМАЗ 55102, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ЗИЛ 131, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та FIAT SCUDO, 1997 року випуску, д.н.з НОМЕР_3 (а.с. 8-9).
Обгрунтовуючи позовні вимоги управління покликалося саме на те, що оскільки наявність цих автомобілів ОСОБА_1 не вказала при поданні заяви про призначення державної соціальної допомоги та при заповненні декларацій про доходи, то це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів. Відтак рішенням управління №5 від 12 березня 2018 року виплата соціальної допомоги з 01 березня по 31 серпня 2018 року була припинена внаслідок подання відповідачем недостовірних відомостей про майновий стан (а. с. 7, 12).
Матеріалами справи підтверджується, що на час звернення заявниці до управління про одержання соціальної допомоги на утриманні та вихованні сім`ї перебувало троє дітей: неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (учень коледжу), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (студентка) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Остання є інвалідом дитинства (а.с. 43-46, 50-51).
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 12 травня 2018 року у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, а саме незаконного отримання (заволодіння) внаслідок шахрайських дій грошових коштів на загальну суму 87 862,37 грн. При цьому встановлено, що у фактичному використанні сім`ї є тільки один автомобіль FIAT SCUDO, д.н.з НОМЕР_3 . А отже, вона надала документи із зазначенням відомостей, які вважала дійсними, і не мала наміру незаконно, шахрайським способом заволодіти грошовими коштами Державного бюджету (а.с. 47-49). 
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.
Абзацом третім частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Відповідно до частини другої статті 7 Закону (у редакції на час виникнення спірних відносин) за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у складі сім`ї є особа з інвалідністю; у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої і вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).
Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення (частина 4 статті 7 Закону).
Таким чином, припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли мали місце обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.
За правилами пункту 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог управління суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у ОСОБА_1 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки наявність зареєстрованих за чоловіком відповідача автомобілів не позбавляє малозабезпечену сім`ю, у складі якої є троє дітей, в тому числі повнолітня ОСОБА_4 – студентка ВНЗ, неповнолітні ОСОБА_3 (учень коледжу), та ОСОБА_5 , інвалід дитинства, права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Враховуючи встановлені у справі обставини, зокрема і щодо відсутності навмисного подання заявником недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, соціальний статус сім`ї відповідача, перебування на утриманні трьох дітей, наявність у складі сім`ї інваліда, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 87 862,37 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.
Таким чином суд першої інстанції вірно виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача переплати коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
З урахуванням наведених у цій постанові мотивів колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги управління соціального захисту населення Тисменицької РДА не підлягають до задоволення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької РДАналежить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Тисменицької районної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 10 лютого 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                        О.О. Томин
                                                                               Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року