Ухвала
Іменем України
      
04 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/12913/15
провадження № 61-3470ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго», Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про визнання діючими технічних умов, зобов`язання продовжити дію договору, підключити до електромереж і водопостачання, стягнення трьох відсотків річних та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ,                                     ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго», Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про визнання діючими технічних умов, зобов`язання продовжити дію договору, підключити до електромереж і водопостачання, стягнення трьох відсотків річних та моральної шкоди.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року заяву           ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником не усунені недоліки заяви у строк, встановлений судом. 
 
19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та визнати наведені ним факти нововиявленими і направити справу на новий розгляд.
Заявник зазначає, що у поданій заяві він вказував на нововиявлені обставини, про які дізнався 20 січня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи, однак апеляційний суд не визнав їх нововиявленими.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини першої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені у частині другій статті 423 ЦПК України.
Заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам, передбаченим статтею 426 ЦПК України.
Згідно частини третьої статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року подана ОСОБА_1 без додержання вимог, встановлених статтею 426 ЦПК України. 
Апеляційний суд виходив з того, що із описової частини заяви вбачалося, що            ОСОБА_1 фактично оскаржував рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року і не зазначив обставин як нововиявлених, не послався на докази, що підтверджували б наявність нововиявлених обставин, та не надав їх. Крім того, у заяві було відсутнє посилання на рішення Тернопільського апеляційного суду (Апеляційного суду Тернопільської області), яке слід переглянути за нововиявленими обставинами, адже заява про перегляд судового рішення подана саме до Тернопільського апеляційного суду.
Натомість, із прохальної частини заяви вбачалося, що ОСОБА_1 просив зобов`язати суддю Ромазана В. В. внести зміни в рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року, доповнивши його задоволенням другої позовної вимоги позивача: «зобов`язати обленерго під`єднати потужність в 115 квт до електроприладів споживачів», та продовжити строк на апеляційне оскарження.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року заяву               ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк, який не міг перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали, для подання належним чином оформленої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання вимог даної ухвали, заява буде визнана неподаною і повернута йому.
Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 31 січня 2020 року, що підтверджується розпискою про вручення.
Встановивши, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не виконав вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, тобто, не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав її неподаною та повернув.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року, яке він просив переглянути за нововиявленими обставинами, у відмовленій частині позову.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго», Комунального підприємства «Тернопільводоканал» про визнання діючими технічних умов, зобов`язання продовжити дію договору, підключити до електромереж і водопостачання, стягнення трьох відсотків річних та моральної шкоди.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова 
 
                                                                                                                    В. М. Ігнатенко