ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 квітня 2020 року                                                                    м. Чернівці
справа № 727/5285/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І. 
секретар Скрипка С.В. 

розглянувши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В травні 2019 року ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом  до Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами. 21.06.2016 року о 09 год. 45 хв. в м.Чернівцях по вул. Гагаріна 39 мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1  під її керуванням та службового автомобіля марки «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка є працівником Департаменту патрульної поліції. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1   зазнав значних пошкоджень, зокрема згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця №467 від 19.07.2016 року вартість матеріального збитку завданого вказаному автомобілю внаслідок зазначеної ДТП становить 23059,48 грн.
Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 14.07.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП по факту вказаної ДТП.
На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 виконувала свої посадові обов`язки, а службовий транспортний засіб марки «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 перебував у користуванні Департаменту патрульної поліції, у зв`язку з чим вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1172 ЦК України та Департамент патрульної поліції зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану його працівником при виконання службових обов`язків.
Крім того, вказувала на те, що у зв`язку з проведення експертного дослідження з метою визначення розміру завданого їй збитку, нею понесені витрати на залучення експерта в розмірі 640 грн., які підлягають відшкодування відповідно до вимог ст. 22 ЦК України.
Просила стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України на її користь шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 23699,48 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, а також судовий збір в сумі 768,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 грудня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 23699,48 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, а також судовий збір в сумі 768,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
       В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права не встановивши фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Поданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження №467 від 19.07.2016 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом завданої позивачу шкоди, оскільки ні водій, ні користувач ні власник автомобіля марки «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 не були повідомлені про проведення експертизи, а також перелік пошкоджень, які вказані у зазначеному висновку є значно ширшим ніж той, що вказаний у схемі ДТП, у зв`язку з чим вважають, що частина таких пошкоджень не було завдана внаслідок ДТП за участю службового автомобіля «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_2 .
       Про проведення огляду транспортного засобу експертом не повідомлено жодну зацікавлену особу.
Звернення з судовим позовом про відшкодування збитків до винної особи чи власника транспортного засобу без здійснення досудового врегулювання суперечить інституту страхування цивільно – правової відповідальності, шкода завдана ДТП відшкодовується потерпілій особі, або страховою компанією або МТСБ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну правову відповідальність.
В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України вказує на те, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, не взяв до уваги заперечення представника відповідача – Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди при страхових випадків на страхову компанію. 
В той же час, звернення з позовом до суду про відшкодування збитків до винної особи чи власника транспортного засобу без здійснення досудового врегулювання суперечить меті інституту страхування цивільно – правової відповідальності.
У відповідності до вимог ст.43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України лише здійснює обслуговування державного бюджету і державним органом, відповідальним за забезпечення розрахункового –касового обслуговування розпорядників і одержувачів коштів. Державна казначейська служба України є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, ніяких порушень прав та законних інтересів відносно ОСОБА_1 не допускало, отже стягнення коштів з Державної казначейської служби України не відповідає вимогам Закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу Державної казначейської служби України.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи Державної казначейської служби України викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. Вважає, що апелянт не надав суду жодних доказів на спростування фактів існуванням описаних експертом пошкоджень, не обґрунтував з яких саме причин висновок експерта не відповідає вимогам закону. Апелянт не скористався в суді першої інстанції процесуальними правами надавати докази на підтвердження своїх міркувань та доводів, щодо розміру нанесеного збитку. Вважає, що в даному страховому випадку не було підстав для звернення до МТСБУ, оскільки такі регламентні виплати проводяться не в усіх абсолютно випадках, а виключно за наявності передбачених законом умов.
Більше того, як зазначає сам апелянт, автомобіль, водій якого був визнаний винним в ДТП не був застрахований, відповідно позивачем подано позов до осіб, котрих вважає відповідальними за нанесення такої шкоди.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
       Судом встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 14.07.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави.
Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 21.06.2016 року о 09 год. 45 хв. в м. Чернівцях по вул. Гагаріна, 39, водій ОСОБА_2 , керуючи службовим авто «Toyоta Prius» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала безпечної дистанції та належної обстановки, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем  «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1  під керуванням ОСОБА_1 . Від удару автомобіль «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1  здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz» 110 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті ДТП авто отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 порушила вимоги п. 13.1; п.2.3 ПДР України, тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Як вбачається з листа УПП м.Чернівців ДПП НП України від 16.09.2016 року №С-554/41/29/02-2016 ОСОБА_2 з 27.03.2016 року перебуває у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції УПП м.Чернівців та 21.06.2016 року о 09 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки «Toyоta Prius» була при виконанні службових обов`язків.
Судом встановлено, що зазначений транспортний засіб знаходиться у користуванні Департаменту патрульної поліції та належить УДАІ УМВС України в Чернівецькій області.
З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до суду з позовом про відшкодування їй шкоди завданої внаслідок вказаної ДТП та просила стягнути з УПП м.Чернівців ДПП НП України, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 23059,48 грн., вартість експертизи в сумі 640 грн. та судові витрати.
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 27.11.2017 року в задоволенні позову відмовлено у зв`язку з неналежним відповідачем, а постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 27.12.2017 року вказане рішення скасоване в частині відмови в позові до УПП м.Чернівців ДП НП України та провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України через відсутність у відповідача УПП м.Чернівців ДП НП України цивільної процесуальної дієздатності.
Позивачем замовлено автотоварознавчу експертизу з метою визначення матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1 , за наслідками якої складено висновок експерта №467 від 19.07.2016 року. З висновку вбачається, що позивач звернулась з заявою про проведення експертизи 23.06.2019 року, тобто через два дні після ДТП, огляд транспортного засобу проводився 29.06.2016 року в присутності замовника – ОСОБА_1 , другий учасник був повідомлений листом, але в зазначений час на огляд не з`явився.
Вказаним висновком експерта встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки  «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1  від виявлених на момент його огляду пошкоджень внаслідок ДТП становить 23059,48 грн.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 
Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції УПП м.Чернівців та вчинила ДТП керуючи автомобілем марки «Toyоta Prius» при виконанні службових обов`язків, саме тому шкоду слід стягнути з Департаменту патрульної поліції. 
Однак, суд першої інстанції не врахував наступного. 
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Апеляційним судом встановлено, що авто «Toyоta Prius» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП застраховано не було. Це підтвердив при розгляді апеляційних скарг в судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції УПП м.Чернівців.
        Згідно із підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до пунктів 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яке може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно зі ст. 35 указаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до пункту 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд першої інстанції, вирішуючи спір в даній справі, не звернув увагу на те, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
За таких обставин, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про обґрунтованість стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України майнової шкоди, та не врахував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Відповідно до положеннь  ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, апеляційним судом у даній справі ухвалюється нове судове рішення про відмову в позові, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з позивача на користь Державної казначейської служби України та на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягають стягненню понесені ними судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг в розмірі по 1152,60 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити. 
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити. 
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В позові ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної казначейської служби України 1152,60грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 1152,60грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови – 10 квітня 2020 року.

Головуючий                                         І.Б. Перепелюк 

Судді                                                 А.І. Владичан

                                                        І.М. Литвинюк