УХВАЛА        
 
15 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 404/8483/15-ц
провадження № 61-6334ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлаков С. Ю.,               Коротуна В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Вектор Плюс», треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про визнання недійсними договорів,
 
ВСТАНОВИВ :
У 2015 році ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк»), товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Вектор Плюс» (далі -    ТОВ «ФК Вектор Плюс»), треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, у якому просила визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №030/11.07/71-408К та іпотечний договір від 05.11.2007 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 05 травня 2011 року, визнати кредитний договір №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 недійсним в частині пункту 3.10. - нікчемним, встановити факт прострочення кредитором договірних зобов`язань за кредитним договором №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, визнати частково недійсним договір факторингу №15 від 28.11.2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та                     ТОВ «ФК«Вектор Плюс» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, укладений між АКБ «Тас-Комерцбанк», правонаступником якого є         ПАТ «ОмегаБанк» та ОСОБА_4 , визнати частково недійсним договір факторингу б.н від 28.11.2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, укладеним між АКБ «Тас-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОмегаБанк» та ОСОБА_4 , визнати недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором від 05.11.2007 року (між ОСОБА_4 та АКБ «Тас-Комерцбанк»), укладений 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», визнати недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений 28.11.2012 року ПН КМНО Мироник О.В., р. № 2187, між       ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» та встановити факт не вчинення вищезазначених правочинів у разі їх не укладання сторонами.
 
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 030/11.07/71-408К та іпотечний договір від 05.11.2007 року, укладений між                ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 05 травня 2011 року, останній посвідчено Бабіч Л.Ю., приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, - зареєстрований в реєстрі за №812 в частині. Визнано кредитний договір №030/11.07/71-498 К від 05.11.2007 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 - недійсним в частині пункту 3.10 Договору - нікчемним. Визнано частково недійсним договір факторингу №15 від 28.11.2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК«Вектор Плюс» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, укладений між АКБ «Тас-Комерцбанк», правонаступником якого є       ПАТ «ОмегаБанк» та ОСОБА_4 . Визнано частково недійсним договір факторингу № б.н від 28.11.2012 року, укладений між                                   ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року, укладеними між                              АКБ «Тас-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «ОмегаБанк» та ОСОБА_4 . Визнати недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором від 05.11.2007 року, посвідчений 28.11.2012 року                         ПН КМНО Заєць І.О. № 6970, укладений між ПАТ «Сведбанк» та                      ТОВ «ФК «Вектор Плюс» в частині договору, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Тас-Комерцбанк» №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року. Визнано недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений 28.02.2012 року ПН КМНО Мироник О.В., р.№ 2187, між              ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині договору, укладеного між ОСОБА_4 та АКБ «Тас-Комерцбанк» №030/11.07/71-408 К від 05.11.2007 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Рішення Кіроввського районного суду міста Кіровограда від 08 липня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову                ОСОБА_2 в особі представника адвоката Завгородньої В. В. відмовлено.
 
30 березня 2020 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 лютого 2020 року.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня            2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах: № 756/668/15-ц, 908/4550/15, 927/976/17, 809/1718/15, 914/2267/18, 810/1411/15, 915/1145/17, 920/330/18, 904/8549/17, 1512/2-234/11, 627/1761/16-ц, 910/22319/16, 564/2199/15-ц (пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України), а також відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 389 ЦПК України).
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичні обставини справи, оскільки судом було встановлено обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, судом необґрунтовано відхилено клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах                 ОСОБА_2 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня      2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року.
 
У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України зазначено, зокрема, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Керуючись статтями 389. 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Кіровського районного суду міста Кіровограда справу         № 404/8483/15-ц за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Вектор Плюс», треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про визнання недійсними договорів.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї                      документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали, але пізніше десяти днів з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню коранавірусної хвороби (COVID-19).
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
  Судді 	  М. Є. Червинська 	
           	    С. Ю. Бурлаков     В. М. Коротун