ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/610/20 
Номер провадження 22-ц/816/1358/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Хвостика С. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шаповал Олени Олегівни
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2020 року в складі судді Грищенко О.В., ухваленого в м. Суми, повне судове рішення складено 24 квітня 2020 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з інвалідністю,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , свої вимоги мотивував тим, що є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, отримує пенсію, регулярно проходить курси лікування, проте пенсійних виплат на лікування та життя не вистачає. Мати здійснює за ним догляд, отримує щомісячну соціальну допомогу та мінімальну пенсію за віком. Батько - ОСОБА_2 регулярної допомоги позивачу не надає. 
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 31 жовтня 2016 року.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував ступеню обмеження життєдіяльності ОСОБА_1 , пов`язаного зі станом його здоров`я, розміру витрат на лікування, а також майнового стану відповідача, який має можливість надавати фінансову допомогу синові.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а подану відповідачем скаргу безпідставною, тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Стверджує, що не має можливості надавати допомогу синові, оскільки розмір його пенсії на місяць становить 7400 грн, що не є достатнім для життя та підтримання здоров`я. Вважає, що ІІ група інвалідності не є перешкодою для працевлаштування сина, тому він здатен себе забезпечити. Звернув увагу на неприпустимість прийняття до уваги судом апеляційної інстанції доказів, які не були предметом дослідження у місцевому суді.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
З огляду на зазначене розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 (а.с. 4).
Позивач досяг повноліття, має інвалідність ІІ групи загального захворювання, яка встановлена строком до 02 червня 2020 року (а.с. 5, 6). 
ОСОБА_1 не працює через стан здоров`я. Згідно з висновком МСЕК він не здатний до систематичної праці, потребує стороннього догляду (а.с. 6, 9). 
Позивачу призначена державна соціальна допомога у розмірі 1638 грн на місяць, інших доходів він не має. Проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , перебуває на її утриманні (а.с. 8, 10).
Мати позивача ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу на догляд за інвалідом у розмірі 2027 грн на місяць та пенсію за віком в розмірі 2000 грн на місяць (а.с. 9, 11).
У листопаді 2019 року позивачем придбано ліки на суму 453,60 грн, в грудні 2019 року - на 427,98 грн, в січні 2019 року - на 28,80 грн (а.с.15).
Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, у грудні 2018 року йому безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 42-43). З приводу наявних захворювань він періодично проходить лікування у приватних та комунальних медичних закладах (а.с. 52, 58-59, 61-62). 
Так, у січні 2019 року він звертався за консультацією офтальмолога та дослідженням стану сітківки ока до Медичного центру «Мед-Союз», за надані послуги сплатив 700 грн (а.с. 61-62).
У лютому 2019 року відповідачу проведена офтальмологічна операція вартістю 6200 грн (а.с. 58-59). 
У липні 2019 року ОСОБА_2 поніс витрати на придбання медичних препаратів, медичних засобів та надання медичних послуг на загальну суму 10355,40 грн (а. с. 52).
З 16 вересня 2019 року по 01 жовтня 2019 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікування у СОР СОКГВВ з діагнозом ІХС: стабільна стенокардія напруги 2 ФК, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ступінь ІІ стадія ризик дуже високий СН1, хронічний цистит в стадії н/ремісії,СКХ (а.с. 48).
За період з 01 січня 2019 року по 31 рудня 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримав доходи, без урахування пенсії, у загальному розмірі 466081,84 грн (а.с. 32).
Під час судового розгляду у місцевому суді було встановлено та не заперечується відповідачем, що розмір його пенсії з січня 2020 року становить 7400,45 грн на місяць. 
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України апеляційний суд не приймає до уваги докази, які не були подані до суду першої інстанції, оскільки заявник апеляційної скарги не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції. При цьому колегія суддів дійшла висновку про достатність наявних у справі доказів для з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалення законного та обґрунтованого рішення по суті позовних вимог.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати ( стаття 198 СК України).
За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з інвалідністю, суд першої інстанції не врахував зазначених вимог законодавства та не надав належної оцінки зібраним у справі доказам для вирішення спору.
Матеріали справи містять докази незадовільного матеріального стану позивача, через стан здоров`я, а саме – наявність хронічного психічного захворювання, він не здатен до систематичної праці, тому не має місця роботи. Його щомісячний дохід становить 1638 грн, що відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте при розрахунку розміру прожиткового мінімуму для груп населення враховується мінімальний набір предметів першої потреби, санітарії та ліків, який не містить препаратів необхідних для підтримання здоров`я особі з хронічним психічним захворюванням. Тобто державна соціальна допомога, яку отримує позивач не є достатнім матеріальним забезпеченням для життя та підтримуючого лікування за встановлених позивачу діагнозів. 
З огляду на наявні у справі докази та встановлені обставини апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги з боку батька, а тому визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині. 
Рівень доходів відповідача є достатнім для забезпечення власних потреб, з урахуванням витрат на відновлення та підтримання здоров`я, та для надання допомоги непрацездатному сину.
Твердження ОСОБА_2 про неспроможність сплачувати аліменти на сина відхиляються апеляційним судом, як такі, що спростовується наявними у справі доказами про доходи відповідача.
Доводи відповідача про перебування на його утриманні матері ОСОБА_4 , 1935 року народження, не підтверджені належними допустимими доказами, а тому не впливають на висновки, зроблені апеляційним судом по суті спору.
З урахуванням зазначеного, виходячи з принципу справедливості та розумності, обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї непрацездатної повнолітньої дитини, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача до сплати на користь позивача матеріальної допомоги щомісяця в розмірі1/6 частини з усіх видів його доходів на строк інвалідності позивача, починаючи з 29 січня 2020 року.
Колегія суддів вважає, що визначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам сина з інвалідністю. При цьому судом враховано, рівень доходів відповідача, його стан здоров`я, зокрема наявність інвалідності ІІІ групи, а також відсутність інших утриманців.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установивши, що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, рішення про відмову у задоволенні позову ухвалено з порушенням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення і ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шаповал Олени Олегівни задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 29 січня 2020 року, на строк інвалідності ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                         О.І. Собина

Судді:                                                                                Т.А. Левченко 

                                                                                       С.Г. Хвостик