У х в а л а  
 
16 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/11110/18
провадження № 61-6886 ск 20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),       Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири,
 
В с т а н о в и в:
 
У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 59 370,00 грн, витрат на проведення незалежної оцінки у сумі 1 000,00 грн, інфляційних збитків у розмірі   5 681,71 грн, трьох відсотків річних у сумі 1 346,80 грн, моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, а також судових витрат.
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 матеріальні збитки у сумі 59 370,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 681,71 грн, три відсотки річних у сумі 1 346,80 грн, витрати за проведення оцінки завданих збитків у розмірі 1 000,00 грн та судовий збір у сумі 1 057,20 грн, а всього - 73 455,71 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року змінено та викладено резолютивну частину рішення у наступній редакції: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40 867,00 грн, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн та судовий збір у сумі 1 057,20 грн, а всього - 46 924,20 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
10 квітня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  просить суд касаційної інстанції скасуватирішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня        2020 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
Дослідивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 77 398,51 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00*100=210 200,00 грн).
 
Верховний Суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Разом з цим, у касаційній скарзі  ОСОБА_1  указує на те, що дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки вона є особою похилого віку та отримує пенсійні виплати у низькому розмірі.
 
Зазначені заявником аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, і належних обґрунтувань того, що дана справа має виняткове значення для   ОСОБА_1 , нею у касаційній скарзі не зазначено. При цьому, можливий незадовільний матеріальний стан заявника не свідчить у даному випадку про винятковість цієї справи для заявника касаційної скарги, оскільки не надає їй право на ухилення від несення цивільно-правової відповідальності та не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.
 
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих залиттям квартири.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В.М. Ігнатенко

 
                                                                                                                      В. С. Жданова

 
                                                                                                                      В. О. Кузнєцов