Постанова                                           
Іменем України               
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 373/821/17-ц
провадження № 61-4262св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - Національний історико-етнографічний заповідник «Переяслав»
третя особа - генеральний директор історико-етнографічного заповідника «Переяслав» ОСОБА_11,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду 
від 22 січня 2019 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., 
Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного історико-етнографічний заповідника «Переяслав» (далі - НІЕЗ «Переяслав»), третя особа - генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_11, про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. 
Позовна заява мотивована тим, що з 12 липня 2012 року він працював на посаді начальника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення НІЕЗ «Переяслав». 27 березня 2017 року наказом № 36-ОС його було звільнено із займаної посади у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункт 3 статті 40 КЗпП України). Однак, посилання в наказі на неналежно організовану роботу носить тільки описовий характер. Відсутня конкретна вказівка, на порушення яких саме вимог посадової інструкції та правил трудового розпорядку він допустив. У підставах для його звільнення, перелічених у наказі, немає підстав для застосування до нього перед звільненням заходів дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.  
Наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення 
від 03 лютого 2017 року № 1-ДС є незаконним, оскільки він є відповідальним за протипожежний стан тільки на пожежному посту, а не на території котельні філіалу по вул. Літописній, 2 , де відповідальною є інша особа. У наказі було зазначено про відсутність графіку чергувань спостерігачів-пожежних за жовтень-грудень 2016 року, ідентичним якому є графік роботи спостерігачів-пожежників за жовтень-грудень 2016 року.  
У наказі від 28 лютого 2017 року № 5-ДС до нього застосовано дисциплінарне стягнення за допущення непристойних виразів. Однак, він не розуміє, у чому полягає непристойність його виразів і як це спричинило порушення ним трудової дисципліни та посадової інструкції. Факт було зафіксовано 13 травня 2016 року, наказ був виданий 28 лютого 2017 року, тобто більше, ніж через місяць із дня виявлення проступку, що є порушенням вимог КЗпП України. 
Наказом від 02 березня 2017 року № 6-ДС до нього застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання розпорядження генерального директора про подання розрахунку господарських потреб на 2017 рік. Однак, одразу ж ним була подана доповідна записка з проханням про розпорядження для керівників підрозділів НІЕЗ «Переяслав» про подання йому розрахунків власних потреб для подальшого узагальнення та складення розрахунку. Посилання в наказі на порушення вимог посадової інструкції не відповідає дійсності, оскільки остання не встановлює термінів надання такого розрахунку.  
Наказом від 03 березня 2017 року № 7-ДС до нього було застосовано дисциплінарне стягнення за відсутність дій по забезпеченню розчищення від криги пішохідних доріжок та східців. Однак, 04 та 05 лютого 2017 року      є вихідними днями, а тому він не міг видавати потрібні матеріали для посипання доріжок. За прибирання доріжок та східців відповідають інші особи НІЕЗ «Переяслав». Зазначеними діями НІЕЗ «Переяслав» йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, що вплинуло на його стан здоров`я. Внаслідок погіршення стану здоров`я та відсутності роботи він не міг утримувати себе та членів своєї сім`ї.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 27 березня 2017 року № 36-ОС про його звільнення; визнати недійсним запис в трудовій книжці про його звільнення з посади за пунктом 3 статті 40 КЗпП України та зобов`язати НІЕЗ «Переяслав» внести в його трудову книжку відповідний запис; поновити його на посаді начальника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення НІЕЗ «Переяслав»; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 03 лютого 2017 року № 1-ДС про застосування до нього дисциплінарного стягнення; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 28 лютого 2017 року № 5-ДС про застосування до 
нього дисциплінарного стягнення; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС про застосування до нього дисциплінарного стягнення; визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» 
від 03 березня 2017 року № 7-ДС про застосування до нього дисциплінарного стягнення; стягнути з НІЕЗ «Переяслав» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та 8 928 грн у рахунок відшкодування за спричинену моральну шкоду.  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року у складі судді Керекези Я. І. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 03 лютого 2017 року № 1-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 28 лютого 2017 року № 5-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 03 березня 2017 року № 7-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 27 березня 2017 року № 36-ОС «Про звільнення 
ОСОБА_1 ».
Визнано недійсним запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення його з посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП та зобов`язано 
НІЕЗ «Переяслав» внести у трудову книжку відповідний запис.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення НІЕЗ «Переяслав» з 27 березня 2017 року.
Стягнуто із НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 147 465 грн 45 коп.
Стягнуто із НІЕЗ «Переяслав» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду            у розмірі 3 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення районного суду мотивовано тим, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності - доган, ґрунтуються на припущеннях, у них не конкретизовано підстави порушення ним трудової дисципліни. Також судом встановлено наявність порушення порядку накладення на позивача доган (стаття 149 КЗпП України), оскільки до застосування такого дисциплінарного стягнення у позивача мали бути відібрані письмові пояснення. Письмових пояснень ОСОБА_1 або доказів його відмови від надання пояснень суду надано не було. За таких обставин, суд вважав, що накази генерального директора НІЕЗ «Переяслав»               від 23 лютого 2017 року № 1-ДС, від 28 лютого 2017 року № 5-ДС,                 від 02 березня 2017 року № 6-ДС та від 03 березня 2017 року № 7-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» є незаконними та підлягають скасуванню. 
Крім того, первинна профспілкова організація НІЕЗ «Переяслав» питання щодо надання попередньої згоди на розірвання трудового договору із позивачем не вирішувала в зв`язку із перенесенням розгляду подання на іншу дату. Всупереч вимогам трудового законодавства генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» видав наказ від 27 березня 
2017 року № 36-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », що суперечить положенням статей 38, 43 КЗпП України та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». 
Оскільки накази про застосування дисциплінарних стягнень відносно ОСОБА_1 визнані незаконними та скасовані, попередньої згоди профспілки на звільнення позивача не було, суд вважав, що наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 27 березня 2017 року № 36-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 », яким останнього звільнено з посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню, що, відповідно, є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, районний суд вважав, що впродовж тривалого часу відповідач своїми діями порушував трудові права позивача ОСОБА_1 , який був позбавлений можливості реалізувати своє право на працю. Це вплинуло на його життєвий уклад, внесло негативні зміни в повсякденне життя та призвело до певних моральних страждань з цього приводу. Враховуючи обставини справи, ступінь моральних страждань позивача, суд вважав, що відшкодуванню підлягає моральна шкода у розмірі 3 000 грн, що буде відповідати вимогам розумності і справедливості. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу НІЕЗ «Переяслав» задоволено частково. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 
2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 28 лютого 2017 року № 5-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 03 лютого 2017 року № 1-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» від 03 березня 2017 року № 7-ДС «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що підстав для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани, через відсутність графіків роботи спостерігачів-пожежних відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення не було, а, відтак, наказ                   від 03 лютого 2017 року № 1-ДС є незаконним та підлягає скасуванню. Приймаючи наказ про застосування дисциплінарного стягнення                                   від 28 лютого 2017 року № 5-ДС, відповідач виходив із того, що ОСОБА_1 висував звинувачення та висловлювався непристойно по відношенню до генерального директора ОСОБА_11 Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що висловлювання позивача містили нецензурний характер та він вживав ненормативні лексику відносно генерального директора. У матеріалах справи відсутній наказ про залучення ОСОБА_1 до роботи у вихідні дні, а, відтак, наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 03 березня 2017 року № 7-ДС про застосування до позивача дисциплінарного стягнення - догани, за невидачу начальникам структурних підрозділів заповідника матеріалів у вихідні дні є незаконним і підлягає скасуванню. 
Апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість застосування відповідачем до ОСОБА_1 інших дисциплінарних стягнень.Колегія суддів дійшла висновку, що об`єктивних причин невиконання ОСОБА_1 розпоряджень генерального директора заповідника не було, а, відтак, встановивши порушення зі сторони начальника відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення посадової інструкції та положення про відділ (пункт 3.1, 6.1 Положення, розділ II посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення, генеральний директор НІЕЗ «Переяслав» обґрунтовано наклав на позивача дисциплінарне стягнення - догану, про що видано наказ 
від 02 березня 2017 року № 6-ДС.
Враховуючи попереднє дисциплінарне стягнення, що було накладене на ОСОБА_1 02 березня 2017 року наказом № 6-ДС за порушення, вчинене 03 лютого 2017 року, а також наступні порушення посадових обов`язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, що були допущені 06 лютого 2017 року, 07 лютого 2017 року, 08 лютого 2017 року, 16 лютого 2017 року, 17 лютого 2017 року (щодо невірного табелювання ОСОБА_5 ), 01 березня 2017 року (щодо відсутності самого ОСОБА_1 на роботі), колегія суддів дійшла висновку, що в діях позивача вбачається систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що й стало підставою для звільнення позивача наказом від 27 березня 2017 року № 36-ОС. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. 
Касаційна скарга мотивована тим, що розпорядження від 02 лютого 
2017 року № 13 було виконано у повному обсязі, а текст наказу містить посилання на майбутні події, що не відбулися й що недопустимо. Протягом 02-03 лютого 2017 року на виконання цього розпорядження він звертався до працівників та структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав» з метою отримання від них інформації про їхні потреби у господарському інвентарі, матеріалах, меблях, канцелярських приладдях, необхідних їм для роботи, проте його звернення було проігноровано. Не дочекавшись виконання цих наказів, відповідач 02 березня 2017 року передчасно наклав на нього ще одне дисциплінарне стягнення, аби створити «систему» для звільнення.  
Не доведено відсутність прибиральника службових приміщень ОСОБА_5 06 та 07 лютого 2017 року на робочому місці, ці обставини є припущеннями. З 09 лютого по 24 лютого 2017 року позивач був на лікарняному, що не оспорюється, а тому ставити йому в провину табелювання ОСОБА_5              є незаконним. 
01 березня 2017 року позивач був відсутній на роботі з 15.00 год.                                        до 16.15 год., що встановлено актами, так як через хворобу поїхав додому за таблетками. А це менше трьох годин, тому прогулу він не вчиняв.  
Позивач є членом профспілкової організації НІЕЗ «Переяслав», тому його звільнення повинно було бути погоджено з профспілковою організацією, чого відповідач не зробив.     
НІЕЗ «Переяслав» судове рішення суду апеляційної інстанції не оскаржив, тому     в частині задоволення позову ОСОБА_1 вказане судове рішення не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).  
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції. Відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року.
У червні 2019 року справу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2020 року справу за позовом 
ОСОБА_1 до НІЕЗ «Переяслав», третя особа - генеральний директор 
НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_11, про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди призначено до судового розгляду. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив НІЕЗ «Переяслав» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - 
ОСОБА_2 , у якому він просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Згідно наказу НІЕЗ «Переяслав від 27 червня 2012 року № 119-ОС ОСОБА_1 був призначений начальником відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення з 12 липня 2012 року.
Відповідно до акта від 04 січня 2017 року, який був складений генеральним директором НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_11, провідним юрисконсультом ОСОБА_6 , завідувачем науково-методичного сектору охорони культурної спадщини ОСОБА_7 , встановлено факт відсутності графіка чергувань спостерігачів-пожежних за жовтень-грудень 2016 року. Відповідальним за складання указаного графіку є начальник відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 (а. с. 57).
Розпорядженням НІЕЗ «Переяслав» від 31 січня 2017 року № 8 зобов`язано ОСОБА_1 надати письмове пояснення стосовно відсутності графіків роботи спостерігачів-пожежних відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення за жовтень-грудень 2016 року (а. с. 58).
Із письмових пояснень спостерігачів-пожежників ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вбачається, що з графіком чергувань вони ознайомлені не були. Змінювали один одного в порядку черговості 
(а. с. 59-61).
Відповідно до наказу генерального директора НІЕЗ «Переяслав» 
від 03 лютого 2017 року № 1-ДС ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: за нескладення ним графіку чергувань спостерігачів-пожежних відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення НІЕЗ «Переяслав» за жовтень-грудень 2016 року (а. с. 13-14).
Актами від 13 травня 2016 року та від 30 січня 2017 року зафіксовано факти вживання ненормативної лексики та неналежної поведінки з боку 
ОСОБА_1 відносно генерального директора НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_11 та начальника юридичного відділу ОСОБА_13 
(а. с. 65-66).
Розпорядженням НІЕЗ «Переяслав» від 31 січня 2017 року № 9 зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення стосовно звинувачень та непристойних виразів по відношенню до ОСОБА_11 , висловлених у присутності колег по роботі 30 січня 2017 року (а. с. 68).
Згідно наказу НІЕЗ «Переяслав» від 28 лютого 2017 року № 5-ДС             ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: вживання ненормативної лексики відносно генерального директора та інших працівників НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 15-16).
Розпорядженнями НІЕЗ «Переяслав» від 02 лютого 2017 року № 13 та № 14 зобов`язано ОСОБА_1 надати до 03 лютого 2017 року детальний звіт про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярським приладдям у 2016 році, розрахунок потреб у господарському інвентарі та матеріалах, меблях, канцелярських приладдях на 2017 рік структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 70-71).
03 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» із доповідними записками на виконання вищезазначених розпоряджень із проханням про видачу усного або письмового розпорядження для керівників структурних підрозділів НІЕЗ про надання власних розрахунків потреб у господарському інвентарі та матеріалах, меблях, канцелярських приладдях на 2017 рік для подальшого їх узагальнення та систематизації (а. с. 71, 72).
Ці доповідні записки завізовані генеральним директором з вимогою надати ОСОБА_1 пояснення із зазначенням причин невиконання вимог посадової інструкції та розпоряджень від 02 лютого 2017 року № 13 та № 14. Факт невиконання ОСОБА_1 цієї вказівки генерального директора зафіксовано актами, складеними 02 березня 2017 року (а. с. 73-74).
Наказом НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання розпорядження генерального директора про підготовку звіту про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярським приладдям у 2016 році структурних підрозділів 
НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 17-19).
Відповідно до наказу НІЕЗ «Переяслав» від 28 грудня 2016 року № 285-ОД ОСОБА_1 було призначено відповідальним за протипожежний стан, охорону праці на пожежному посту НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 75-76).
04 та 05 лютого 2017 року працівники НІЕЗ «Переяслав» зверталися до генерального директора НІЕЗ «Переяслав» із доповідними записками з приводу відсутності необхідних матеріалів для посипання обмерзлої льодом поверхні (а. с. 77-82).
Згідно табеля обліку використання робочого часу працівників 
НІЕЗ «Переяслав» за лютий 2017 року, з 09 лютого по 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а. с. 84).
Відповідно до наказу НІЕЗ «Переяслав» від 03 березня 2017 року № 7-ДС до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни, а саме: незабезпечення структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав» на осінньо-зимовий період необхідними матеріалами для посипання доріжок та східців (а. с. 20-22).
Актами від 01 лютого 2017 року, 02 лютого 2017 року, 03 лютого 2017 року, 08 лютого 2017 року, 17 лютого 2017 року було зафіксовано факт відсутності на роботі прибиральника службових приміщень ОСОБА_5 01 лютого 
2017 року - 03 лютого 2017 року, 06 лютого 2017 року - 08 лютого 
2017 року, 16 лютого 2017 року з 12 год. по 17 год., 17 лютого 2017 року - з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. (а. с. 87-91).
Розпорядженням від 21 лютого 2017 року № 22 генеральний директор ОСОБА_11 зобов`язав прибиральника службових приміщень 
ОСОБА_5 надати пояснення з приводу відсутності на роботі 17 лютого 2017 року з 10 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. (а. с. 92).
З письмових пояснень ОСОБА_5 від 21 лютого 2017 року вбачається, що вона виконувала свої обов`язки п`ять днів на тиждень з ранку і до закінчення прибирання (а. с. 93).
Наказом генерального директора НІЕЗ «Переяслав» № 228-ОД від 05 жовтня 2015 року призначено відповідальними за ведення табелів обліку робочого часу та достовірність внесених до них даних безпосередніх керівників структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 96).
Розпорядженням від 28 лютого 2017 року № 25 зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення про порядок табелювання прибиральника службових приміщень відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення ОСОБА_5 за період із січня 2015 року по лютий 2017 року 
(а. с. 94).
Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 01 березня 2017 року, наданих на виконання вищезазначеного розпорядження, вбачається, що він здійснював табелювання методом суцільної реєстрації явок і неявок на роботу (а. с. 95).
Розпорядженням від 02 березня 2017 року № 28 зобов`язано ОСОБА_1 надати до 12 год. 30 хв. 02 березня 2017 року письмове пояснення про режим роботи прибиральників службових приміщень відділу матеріально-технічного та господарчого забезпечення ОСОБА_5 та ОСОБА_12 протягом вересня 2016 року - лютого 2017 року (а. с. 97).
Із пояснень ОСОБА_1 від 02 березня 2017 року вбачається, що прибиральники службових приміщень працюють із 08 год. 30 хв. 
до 17 год. 00 хв. Обідня перерва - із 12 год. 30 хв. до 13 год. 00 хв. (а. с. 98).
Актом від 01 березня 2017 року встановлено відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 01 березня 2017 року з 11 год. 30 хв. до 16 год. 15 хв. 
(а. с. 99).
Розпорядженням від 01 березня 2017 року № 26 зобов`язано ОСОБА_1 надати пояснення з приводу відсутності на робочому місці 01 березня 
2017 року з 11 год. 30 хв. до 16 год. 15 хв. (а. с. 100).
Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 02 березня 2017 року вбачається, що 01 березня 2017 року він був відсутній за місцем роботи з 15 год. 
до 16 год. 15 хв. у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та необхідністю забрати ліки за своїм місцем проживання (а. с. 85, 86).
Розпорядженням від 09 березня 2017 року № 30 зобов`язано ОСОБА_1 надати до 10 год. 00 хв. 14 березня 2017 року зведену таблицю потреб на 2017 рік у розрізі структурних підрозділів (а. с. 101). 
10 березня 2017 року із цим розпорядженням ОСОБА_1 був ознайомлений під розписку.
03 березня 2017 року генеральним директором НІЕЗ «Переяслав» ОСОБА_11 на адресу профспілкового комітету ППО НІЕЗ «Переяслав» було направлене подання за № 110 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору із ОСОБА_1 з підстав, передбачених частиною третьою статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (а. с. 103-107).
Заступником голови первинної профспілкової організації НІЕЗ «Переяслав» Ткаченко Н. Г. направлено лист від 17 березня 2017 року № 28 генеральному директору ОСОБА_11 про те, що профспілковий комітет заповідника прийняв рішення про перенесення розгляду подання щодо надання попередньої згоди на розірвання трудового договору із ОСОБА_1 
(а. с. 25, 108).
Наказом генерального директора НІЕЗ «Переяслав» від 27 березня 
2017 року № 36-ОС до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із посади начальника матеріально-технічного та господарчого забезпечення НІЕЗ «Переяслав» 27 березня 2017 року 
(а. с. 9-12).
16 листопада 2017 року на адресу голови первинної профспілкової організації НІЕЗ «Переяслав» на виконання вимог пункту 9 статті 43 КЗпП України був направлений запит на надання згоди чи відмови на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 162).
Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету 
НІЕЗ «Переяслав» від 16 березня 2018 року № 3 була надана згода на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України (а. с. 166-173).
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.
Оскільки накази НІЕЗ «Переяслав»: від 03 лютого 2017 року № 1-ДС,             від 28 лютого 2017 року № 5-ДС, від 03 березня 2017 року № 7-ДС,якими до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани судом визнані незаконними і скасовані, судове рішення в цій частині в касаційному порядку не оскаржується. Отже, ці накази не можуть входити до «системи» для звільнення позивача. 
Тому Верховний Суд переглядає справу в частині оскарження позивачем наказу НІЕЗ «Переяслав»від 02 березня 2017 року № 6-ДС, яким до              ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання розпорядження генерального директора про підготовку звіту про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярським приладдям у 2016 році структурних підрозділів 
НІЕЗ «Переяслав», який визнаний судом «системою» для звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, і наказ НІЕЗ «Переяслав» від 27 березня 
2017 року № 36-ОС,яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із посади.
Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести і довести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.
Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 6 листопада    1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, щоу справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення;            чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості  вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 
З урахуванням вимог ЦПК України та КЗпП України у справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця лежить саме на роботодавцеві.  
Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 6 листопада              1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснивсудам, що за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.                                                                                         
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.
Отже, у справі про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати                у зв`язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.    
Верховним Судом установлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи стало застосування до нього єдиного наказу НІЕЗ «Переяслав»    від 02 березня 2017 року № 6-ДС, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання розпорядження генерального директора про підготовку звіту про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярським приладдям у 2016 році структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав».
Відповідно до вимог частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Згідно з частиною першою статті 149 КЗпП Українидо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина третя статті 149 КЗпП України).
Таким чином, метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з`ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником або уповноваженим ним органом таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив лише     із того, що районний суд визнав незаконним і скасував наказ НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (інші визнані судом незаконними накази відповідача в касаційному порядку не оскаржуються), через те, що відповідач не відібрав від порушника письмові пояснення перед застосуванням дисциплінарного стягнення.
Проте такий висновок апеляційного суду частково є помилковим, оскільки хоча районний суд дійсно помилково зазначив таку підставу для задоволення позову, разом з тим, районний суд і по суті дослідив обставини видачі відповідачем зазначеного вище наказу, який єдиний входить до «системи» для звільнення і вказав на його незаконність, безпідставність. 
Так, наказом НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС до              ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання розпорядження генерального директора про підготовку звіту про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярським приладдям у 2016 році структурних підрозділів 
НІЕЗ «Переяслав» (а. с. 17-19).
Досліджуючи законність видачі цього наказу, який єдиний входить до «системи» для звільнення позивача, районний суд зазначив обставини, які йому передували, а саме те, що розпорядженнями НІЕЗ «Переяслав»            від 02 лютого 2017 року № 13 та № 14 ОСОБА_1 зобов`язано надати до    03 лютого 2017 року (тобто лише один день для виконання, яке він отримав лише о 13.20 год, т.1, а. с. 71) детальний звіт про забезпечення господарським інвентарем та матеріалами, меблями, канцелярських приладдям у 2016 році, розрахунок потреб у господарському інвентарі та матеріалах, меблях, канцелярських приладдях на 2017 рік структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав».
Але 03 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора 
НІЕЗ «Переяслав» із доповідними записками на виконання вищезазначених розпоряджень із проханням про видачу усного або письмового розпорядження для керівників структурних підрозділів НІЕЗ про надання власних розрахунків потреб у господарському інвентарі та матеріалах, меблях, канцелярських приладдях на 2017 рік для подальшого їх узагальнення та систематизації.
Тобто районний суд встановив, що ОСОБА_1 намагався виконати розпорядження відповідача, неодноразово звертався до працівників та структурних підрозділів НІЕЗ «Переяслав» з метою отримання від них інформації про їхні потреби у господарському інвентарі, меблях, канцелярських приладах для роботи, після цього, не отримавши такої інформації, звернувся до генерального директора НІЕЗ «Переяслав» з метою сприяння у виконанні його розпорядження, оскільки на його запит не відповідають (а. с. 72, т.1). Відповідач на його запит не відповів, не сприяв     у виконанні позивачем розпорядження, чим, по суті, сприяв у його невиконанні.  
Роботодавець зобов`язаний видавати своєму працівникові лише ті розпорядження, які він може виконати в силу своїх службових повноважень, а в разі доповідної з проханням допомогти в його виконанні зобов`язаний сприяти цьому.  
Саме це районний суд і встановив, що структурні підрозділи не відповіли на прохання позивача надати йому відповідну інформацію, позивач звернувся до генерального директора, аби той надав підлеглим їм підрозділам вказівки у виконанні розпорядження, але відповідач самоусунувся                  у сприянні позивачу, по суті спровокувавши його невиконання. 
Таким чином, Верховний Суд виходить із того, що наказ НІЕЗ «Переяслав» від 02 березня 2017 року № 6-ДС про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у виді догани районний судом правомірно визнано незаконним і скасовано. Інші накази відповідача визнані незаконними та скасовані як районним судом, так і апеляційним судом і в цій частині судові рішення відповідачем не оскаржуються.
Отже, єдиний наказ про оголошення ОСОБА_1 догани, який входить у «систему» для звільнення, є незаконним, тому й законних підстав у НІЕЗ «Переяслав» для звільнення позивача наказом від 27 березня 2017 року      № 36-ОС не було (через відсутність систематичного порушення).    
Згідно з частиною другою статті235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
З урахуванням абзацу 3 пункту 2, пунктів 5, 8 цього Порядку районний суд вірно визначив середньоденний заробіток позивача для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану                  представником - ОСОБА_2 , задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року скасувати, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                      її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович