ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2867/20 Справа № 202/2922/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину та договору дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину та договору дарування недійсними.
В обґрунтування позовних вимог,  які уточнювалися в ході розгляду справи, позивач посилалася на те, що  їй,   її  чоловіку ОСОБА_4   та дітям:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  належала на праві спільної сумісної власності квартира за адресою:  АДРЕСА_1 .  ОСОБА_4  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті  відкрилася спадщина на належне йому майно — частку у вищевказаній квартирі. Вона, відповідач   ОСОБА_2  та третя особа ОСОБА_3  є такими, що прийняли спадщину в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовлялися від неї. Частки співвласників у квартирі на час відкриття спадщини визначені не були. Між тим, при видачі їй та відповідачу свідоцтв про право  на спадщину державний нотаріус  безпідставно встановила рівність часток спадкоємців у спадковому нерухомому майні, не врахувала, що 1/2 частина з 1/4 частки квартири, яка належала померлому, підлягає виключенню із спадщини, а за нею, як за дружиною спадкодавця, має бути визнане право власності на цю частку.  Вказана обставина тягне за собою  недійсність виданих їй та ОСОБА_2  свідоцтв про право на спадщину за законом.  Позивач вказувала, що  24 січня 2017 року, між нею та відповідачем  ОСОБА_2  було укладено договір дарування частки  квартири, за умовами якого вона подарувала, а відповідач прийняв у дар 1/3 частку вищевказаної квартири. При підписанні договору дарування  у зв`язку з поганим станом здоров`я  вона помилялася щодо суті правочину, та була введена в оману відповідачем. Вона, будучи літньою людиною, потребувала сторонньої допомоги і під договором дарування розуміла договір довічного отримання, отже помилилася щодо правової природи укладеного договору. З наведених підстав позивач просила  суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані їй, реєстровий № 2-12, та ОСОБА_2 , реєстровий 2-13, видані 12 січня 2017 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. у спадковій справі № 798/16 та  просила суд   визнати недійсним договір дарування частки квартири, укладений 24 січня 2017 між нею та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-26.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та договору дарування недійсними відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач  ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1,4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , її чоловіку - ОСОБА_4 , а також синам: відповідачу - ОСОБА_2 та третій особі - ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 листопада 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження № 3/3688-97 (т. 1 а.с. 67).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (т.1 а.с. 117).
19 грудня 2016 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 (т.1 а.с. 116 ).
12 січня 2017 року до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 , а саме на ј частку квартири АДРЕСА_2 . 
Також заявники повідомили про наявність іншого спадкоємця першої черги сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 (т.1.а.с. 123).
12 січня 2017 державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частку квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво зареєстроване у реєстрі за № 2-12 (т.1. а.с. 129).
Цього ж дня, 12 січня 2017 року, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частку спірної квартири було видане відповідачу ОСОБА_2 , реєстровий номер 2-13.

На підставі договору дарування від 24 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 передала в дар відповідачу ОСОБА_2 належну їй 1/3 частку спірної квартири (т.1 а.с. 61).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх безпідставність, однак погодитися з такими висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України на суд, як державний орган, покладено обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснити у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Проте судом першої інстанції порушено вказані норми процесуального права.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , та крім інших вимог, просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані їй та відповідачу, після смерті ОСОБА_4 . 
У своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що при видачі оспорюваних свідоцтв державний нотаріус безпідставно встановила рівність часток спадкоємців у спадковому нерухомому майні, не врахувала, що 1/2 частина з 1/4 частки квартири, яка належала померлому підлягає виключенню із спадщини, а за нею, як за дружиною спадкодавця, має бути визнане право власності на цю частку. Вказана обставина на переконання позивача тягне за собою недійсність виданих нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, усупереч нормам процесуального права, не врахував, що вирішення позову про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину з наведених вище підстав стосується прав та законних інтересів іншого спадкоємця — сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , та встановлені судом обставини можуть впливати на його права.
Однак, ОСОБА_3 не було залучено судом до участі у справі у якості співвідповідача.
       Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за заявленими позовними вимогами.
       Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи.
На стадії апеляційного розгляду справи залучення співвідповідача до участі у справі ЦПК України не передбачено.
       В абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням_норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. 
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська 15 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викоаленого, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384    ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -  задовольнити частково.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та договору дарування недійсними — скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та договору дарування недійсними — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 

Судді