ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року	Львів	Справа № 140/2815/19 пров. № А/857/2210/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Затолочного В.С. та Макарика В.Я.
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. та ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії (суддя суду І інстанції: Денисюк Р.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 11 хв. 10.01.2020р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 17.01.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати Волинський обласний військовий комісаріат /ОВК/ скласти, оформити та подати до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії останнього із врахуванням в довідці виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі постанови КМ України № 889 від 22.09.2010р. та Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затв. наказом Міністра оборони України № 595 від 15.12.2010р., та індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці, які передують даті звільнення; зобов`язати пенсійний орган на підставі довідки із врахуванням виплаченої ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди на підставі постанови КМ України № 889 від 22.09.2010р. та Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затв. наказом Міністра оборони України № 595 від 15.12.2010р., та індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці, які передують даті звільнення, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, починаючи з лютого 2014 року, із врахуванням при обчисленні і перерахунку розміру цієї пенсії за вислугу років щомісячної додаткової грошової винагороди, виплаченої на підставі постанови КМ України № 889 від 22.09.2010р., та Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затв. наказом Міністра оборони України № 595 від 15.12.2010р., та індексації грошового забезпечення за останні 24 місяці, які передують даті звільнення (а.с.2-7).

          Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.44-45).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.90-94).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.101-112).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно усталеної судової практики щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення враховуються під час призначення та перерахунку пенсії за вислугу років.
Разом з тим, такі щомісячні складові грошового забезпечення не включені ІНФОРМАЦІЯ_2 у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, а ГУ ПФ України у Волинській обл. не врахувало вказані виплати під час призначення пенсії позивача. Обов`язок здійснення дій щодо оформлення належної довідки та призначення пенсії покладений законом на відповідачів.
Покликання суду на відсутність оскарження позивачем рішення про призначення пенсії є помилковим, оскільки законом не передбачено обов`язкової процедури досудового врегулювання спору, витребування позивачем належної довідки тощо. Бездіяльність відповідачів щодо неврахування всіх складових грошового забезпечення та перерахунку пенсії порушує права позивача.
В розглядуваному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання видати належно оформлену довідку та провести перерахунок пенсії із врахуванням таких складових грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення, виплати яких позивачу носили постійний та регулярний характер.

Відповідачем ГУ ПФ у Волинській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.123-128).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

          Як встановлено під час судового розгляду справи, починаючи з 13.02.2014р., позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській обл. як одержувач пенсії за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
          Згідно протоколу за пенсійною справою № 0301003712 від 13.02.2014р. пенсія позивача обрахована на підставі документів, наданих територіальним органом Міністерства оборони України – Волинським ОВК, зокрема, грошового атестату серії ЗУ № 016912 від 18.02.2014р. та довідки № 18 від 13.02.2018р. про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії (а.с.10-13).
Пенсія позивача обрахована із грошового забезпечення для обчислення пенсії: посадового окладу, окладу за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів грошовою забезпечення.
При цьому, для обрахунку спірної пенсії не враховані пенсійним органом щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення.
Факт проведення таких виплат стверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 55 від 15.03.2018р., згідно якої щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу з квітня по грудень 2013 року та у січні 2014 року, також упродовж 2012-2013 років й січня 2014 року на користь позивача виплачена індексація грошового забезпечення в розмірі 4636 грн. 65 коп. (а.с.14).
23.08.2019р. позивач звернувся до ГУ ПФ України у Волинській обл. із заявою (вх. № 889/Т-01 від 23.08.2018р.), в якій просив провести перерахунок пенсії позивача із врахуванням виплачених йому сум щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення (а.с.16).
Згідно відповіді ГУ ПФ України у Волинській обл. № 889/Т-01, 890/Т-01 від 30.08.2019р. правові підстави для перерахунку пенсії позивача є відсутніми.

          Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивача призначена пенсійним органом на підставі наданих Волинським ОВК документів, які не зазначали про такі складові грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення.
          Рішення про призначення пенсії позивачем не оскаржувалося; із відомостями щодо грошового забезпечення, на підставі якого призначена позивачу пенсія за вислугу років, останній погодився, через що правовідносини щодо призначення пенсії вичерпали свою чинність.
          Повторна довідка № 55 від 15.08.2018р. про додаткові види грошового забезпечення позивачем не була надана пенсійному органу; зазначена довідка не скеровувалася Волинським ОВК до пенсійного органу.
          Звідси, позивач фактично бажає здійснити перерахунок вже призначеної пенсії з врахуванням всіх видів грошового забезпечення, однак будь-якого спору між сторонами не існує.

Колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення заявленого позову немає, з огляду на наступне.

          Із змісту заявленого позову слідує, що позивач отримує пенсію за вислугу років та вважає, що під час її призначення через протиправні дії відповідачів не були враховані такі складові грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення.
          Факт отримання таких виплат стверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 № 55 від 15.08.2018р.
          На звернення щодо перерахунку пенсії із врахуванням вказаних виплат пенсійний орган надав відмову, а доводи позивача розглянув на підставі Закону України «Про звернення громадян». При цьому, позивач не надавав ГУ ПФ України у Волинській обл. довідку Волинського ОВК № 55 від 15.08.2018р.
          За таких обставин позивач обрав спосіб захисту, який полягає у зобов`язанні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти і подати довідку про розмір грошового забезпечення, в якій врахувати такі складові грошового забезпечення як щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, а ГУ ПФ України у Волинській обл. – на підставі такої довідки здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії за вислугу років.

          Разом з тим, позивачем обраний невірний спосіб захисту прав та інтересів, оскільки такий не враховує дійсні обставини справи та норми чинного законодавства.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відповідно до преамбули якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

          Діюче пенсійне законодавство розрізняє такі поняття як призначення та перерахунок пенсії, а також передбачає певний порядок виконання відповідачами своїх функцій в сфері призначення та перерахунку пенсій за вислугу років, який здійснюється у формі підготовки, видачі та розгляду відповідних документів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з приписами ст.48 зазначеного Закону заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р.
Згідно з приписами п.1 цього Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної  охорони  України, Державної служби спеціального зв`язку та  захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Відповідно до п.12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

З наведеного слідує, що уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, формують необхідний пакет документів, встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФ України або відмовити у такому поданні.

Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону проводиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку (ч.1).
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (ч.2).
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч.4).

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою КМ України № 45 від 13.02.2008р., перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, право на перерахунок пенсії, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виникає у військовослужбовців, лише у тому випадку, коли за рішенням суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, змінюється розмір хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень).
Також у зв`язку із введенням в дію наведеного Закону перерахунок пенсії провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

          З огляду на викладене, у позивача не виникало права на перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років.

          Таким чином, позивач фактично вважає невірним саме призначення йому пенсії без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
          Водночас, рішення про призначення пенсії за вислугу років позивач не оскаржує, оскільки він не звертався до Волинського ОВК щодо оформлення належної довідки та скерування такої до пенсійного органу.
          Із відомостями грошового атестату серії ЗУ № 016912 від 18.02.2014р. та довідки № 18 від 13.02.2018р. про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії ОСОБА_1 був ознайомлений, зауважень чи застережень щодо їх змісту під час призначення пенсії не висловлював.
          Стосовно представленої довідки Волинського ОВК № 55 від 15.03.2018р. колегія суддів враховує, що обставини видачі такої довідки позивачем не висвітлені та не наведені підстави несвоєчасної подачі такої до відповідачів (розглядуване звернення позивача до пенсійного органу мало місце 23.08.2019р., тобто, більше ніж через рік від дати її видачі).
Вказана довідка не була надана позивачем до пенсійного органу, а її зміст не підтверджує регулярний характер виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди (лише за період квітень-грудень 2013 року) та індексації грошового забезпечення (конкретні періоди виплати не наведені).

          Окрім цього, характер спірних правовідносин свідчить про те, що звернення позивача до ГУ ПФ України у Волинській обл. розглянуто останнім в порядку Закону України «Про звернення громадян».
          Аналіз листа ГУ ПФ України у Волинській обл. № 889/Т-01, 890/Т-01 від 30.08.2019р. вказує, що такий не є рішенням про відмову в призначенні або перерахунку пенсії за вислугою років (в частині врахування певних складових грошового забезпечення), оскільки такий лист детальних мотивів відмови у призначенні пенсії не містить.
Отже, з наведеного слідує, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідачем не було прийнято відповідного рішення.
Таким чином, є відсутніми будь-які передумови для твердження про порушення відповідачами прав та інтересів позивача в сфері пенсійних правовідносин. 
При цьому, вирішення питання правомірності врахування при призначенні пенсії позивача щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, в тому числі із врахуванням усталеної судової практики, є передчасними.

Отже, позивач, звернувшись до суду із розглядуваними позовними вимогами, обрав такий спосіб захисту своїх прав, який не відповідає закону. 
При цьому, суд не вправі перебирати на себе функції територіального підрозділу Міністерства оборони України та пенсійного органу і зобов`язувати (без проведення відповідної перевірки документів позивача) фактично здійснити повторне призначення пенсії позивача із врахуванням складових його грошового забезпечення. Вчинення таких дій судом не можна розцінювати як дії суду, встановленого законом, у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає. 

          В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, цитуванні положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновків Європейського Суду з прав людини, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

Через відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з апеляційним розглядом справи, судові витрати згідно приписів ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2020р. в адміністративній справі № 140/2815/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Дата складення повного судового рішення: 15.04.2020р.