ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2020 р.           Справа№ 910/11124/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Андрієнка  В.В. 
 
За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:
від позивача: Зеленюх В.Р. (довіреність №08/19-164 від 10.10.19); 
від відповідача: не з`явився;

розглянувши  апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Концерн «Київпідземшляхбуд»
на додаткове рішення  Господарського суду міста Києва від 17.03.2020
у справі № 910/11124/19 (суддя Стасюк С.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд»
про стягнення заборгованості за кредитним договором 

                                                  ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/11124/19 заяву  Акціонерного товариства «Банк «Український капітал»  про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/11124/19 задоволено частково.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва ґрунтується на тому, що:
- враховуючи  підтвердження позивачем надання правової допомоги адвокатом, надання доказів фактичного перерахування коштів на підставі договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Український капітал» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Онопенко та партнери» про надання правничої допомоги від 03.12.2018, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, заява  Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Не погоджуючись з додатковим рішенням,  відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва  у справі №910/11124/19 від 17.03.2020 та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу ПАТ «Банк «Український капітал» в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:
- при розгляді заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та постановлення судом у даній справі рішення, порушено вимоги Господарського процесуального кодексу, зокрема ч.3 ст. 244 ГПК України, щодо верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та виклику в судове засідання сторін;
- у зв`язку із неповідомленням судом відповідача про дату та час судового засідання, відповідач не мав змоги  надати свої заперечення на заяву про розподіл судових витрат, і суд не в повній мірі дослідив матеріали справи;
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конферн «Київпідземшляхбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020, справу №910/11124/19 призначено до розгляду на 20.05.2020.
В судове засідання апеляційного господарського суду 20.05.2020 не з`явився представник відповідача.
Від представника відповідача (адвоката Є.Ю.Макєєва) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного  на 19.05.2020 о 11:45 год, у зв`язку з  продовженням карантину  до 22 травня 2020, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020 якою внесено зміни  до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020.
При вирішенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи колегією суддів враховано наступне.
За змістом  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» згідно довіреності  б/н від 24 січня 2020 уповноважено адвоката Макєєва Євгена Юрійовича ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛГ №000106 від 30.03.2018) представляти інтереси довірителя (ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд») в судах, зокрема, господарських судах та надано право адвокату вести від імені довірителя з усіх питань будь-які, в тому числі господарські справи з усіма правами, наданими  діючим законодавством позивачу, відповідачу, третій особі тощо.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо строків обмежувальних заходів на території України, а саме продовжено строк карантину до 24.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 4 травня 2020 р. № 343 внесено  зміни до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, на всій території України продовжено карантин до 22 травня.
Разом з тим, новою редакцією пп. 8 п. 2 дозволено, зокрема діяльність адвокатів.
З урахуванням викладеного та того, що діяльність адвокатів, в тому числі надання правової допомоги, дозволено, клопотання представника відповідача (адвоката Є.Ю.Макєєва) про відкладення розгляду справи задоволенню в зв`язку з продовженням карантину на території України, не підлягає.
Крім того, судова колегія зважає на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі    "Скордіно проти Італії").
Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
У рішенні ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.
Крім того, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким статтю 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".
З урахуванням викладеного та думки представника позивача судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення  представника відповідача судовою колегією встановлено.
Публічне акціонерне товариство "Банк "Український капітал" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" про стягнення 62 673 516,30 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" заборгованість за кредитним договором № 40кл-15 від 19.10.2015: заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 20611841грн. 00 коп., інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати кредиту у розмірі 4303068 грн. 11 коп., інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1324492 грн. 31 коп., 80% річних від простроченої суми кредиту у розмірі 15396014 грн. 47 коп., судовий збір у розмірі 62 4531 грн. 24 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 24 178 грн. 00 коп.
До Господарського суду міста Києва 02.03.2020 надійшла заява Акціонерного товариства "Банк "Український капітал" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/11124/19, якою позивач просив суд вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством "Банк "Український капітал" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Онопенко та партнери» (виконавець) укладено договір про надання правничої допомоги від 03.12.2018.
Відповідно до 1.1. договору про надання правничої допомоги від 03.12.2018 виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
В обґрунтування вимог поданої заяви позивачем долучено детальний опис послуг, наданий адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Онопенко та партнери» на суму 140  869,41грн.; витяг з акту приймання-передачі наданих послуг від 04.09.2019 року на суму 41  739,72грн. (по справі № 910/11124/19 на суму 31621,00грн.); витяг з акту приймання-передачі наданих послуг від 11.10.2019 року на суму 17  171,42грн. (по справі №    910/11124/19 на суму 3679,59 грн.); витяг з акту приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2019 року на суму 72  486,66 грн. (по справі № 910/11124/19 на суму 48  741,03 грн.); витяг з акту приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2019 року на суму 38  955,00грн. (по справі № 910/11124/19 на суму 14  982,69грн.); витяг з акту приймання-передачі наданих послуг від 10.01.2019 року на суму 83  813,54грн. (по справі № 910/11124/19 на суму 31  957,68грн.); акт приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2020 року на суму 3  762,54грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 25.02.2020 року на суму 6  124,88грн.; рахунок-фактуру від 04.09.2019 на суму 41739,72 грн.; рахунок-фактуру від 11.10.2019 на суму 17  171,42 грн.; рахунок-фактуру від 31.10.2019 на суму 72  486,66грн.; рахунок-фактуру від 02.12.2019 на суму 38  955,00грн.; рахунок-фактуру від 10.01.2020 на суму 83  813,54грн.; рахунок-фактуру від 04.02.2020 на суму 3762,54грн.;рахунок-фактуру від 25.02.2020 на суму 6  124,99грн.; меморіальний ордер № 2500433 від 20.09.2019 на суму 41739,72 грн.; меморіальний ордер № 2904830 від 28.10.2019 на суму 17  171,42 грн.; меморіальний ордер №     3142069 від 18.11.2019 на суму 72  486,66 грн.; меморіальний ордер № 335886 від 06.12.2019 на суму 38  955,00 грн.; меморіальний ордер № 225367 від 27.01.2020 на суму 83 813,54 грн.; меморіальний ордер № 414300 від 13.02.2020 на суму 3762,54 грн.; меморіальний ордер № 556790 від 27.02.2020 на суму 6124,88 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 244 Господарського процесуального кодексу України  суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з приписами ч.ч.2-4  ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2020 розгляд заяви  Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/11124/19 призначено на 17.03.2020. В судове засідання місцевого господарського суду 17.03.2020 не з`явились представники  сторін, які були повідомлені належним чином, отже судом, з огляду на норми ч.ч. 2-4  ст. 244 Господарського процесуального кодексу України розглянуто заяву позивача та ухвалено відповідне рішення.
Отже, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що  при розгляді заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та постановлення судом у даній справі рішення, порушено вимоги Господарського процесуального кодексу, зокрема ч.3 ст. 244 ГПК України, щодо верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та виклику в судове засідання сторін, не підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частини 2  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, згідно частини 6  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ухвалюючи додаткове рішення у справі, місцевим господарським судом  досліджено та встановлено, що вимоги про стягнення витрат на заповнення опису вкладення у цінний лист та повідомлення про вручення поштового відправлення    у розмірі 1  249,77 грн. не стосуються підготовки справи до розгляду у суді, отже обґрунтовано відмовив у зазначених вимогах позивача щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. 
Заперечуючи проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначав про необґрунтованість їх розміру; час витрачений на участь в судових засіданнях не відповідає дійсності; в детальному описі послуг позивач вказав послуги, які не відносяться до адвокатської діяльності, такі як формування додатків до заяви, до відповіді до відзиву.
Оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, судова колегія проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, дійшла до наступного висновку.
За змістом  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі  статтею 15 Господарського процесуального кодексу України    суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3  статті 2 зазначеного Кодексу  ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі  статтею 123 зазначеного Кодексу  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8  статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 цього Кодексу).
За змістом частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5  статті 129 Господарського процесуального кодексу України  під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Верховний Суд у своїй постанові зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті  126, частини 8 статті  129 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2  статті 126 цього Кодексу).
Беручи до уваги підтвердження позивачем надання правової допомоги адвокатом, надання доказів фактичного перерахування коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про  часткове задоволення поданої заяви у розмірі 139  619,64 грн.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020  не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
1.  Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «Концерн «Київпідземшляхбуд»  залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020  у справі     №910/11124/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/11124/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2020

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В.Андрієнко