ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р. 	Справа № 520/12642/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                        Бершова Г.Є.,
суддів:                                                            Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/12642/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради в якому просила:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; 
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.04.2019 року по 15.08.2019 року у розмірі, що встановлений чинним законодавством України.
Позов обґрунтований тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, отримувала щомісячну адресну грошову допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яка у 2016 році була припинена на підставі пункту 7 Порядку надання адресної допомоги від 01.10.2014р. №505, як працездатній особі, яка не працює. Проте, після працевлаштування позивача та надання до відповідача відповідної заяви з документами 19.04.2019р., у призначенні виплати адресної допомоги було протиправно відмовлено.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року задоволено позов.
Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ - 03196593) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Скасовано рішення від 29.05.2019 року за № 20 районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 30.05.2019 року про відмову в призначені адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі – ОСОБА_1 .
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ - 03196593) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.04.2019 року по 15.08.2019 року у розмірі, що встановлений чинним законодавством України.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, що особам працездатного віку, яким грошова допомога на наступний строк не призначається у зв`язку із не працевлаштуванням.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи.
Позивач перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН адміністрації Київського району Харківської міської ради та отримувала щомісячну адресну допомогу у періоди з 29.10.2015р. по 28.12.2015р. у розмірі 442,00 грн. щомісячно та з 29.12.2015р. по 28.02.2016р. у розмірі 221,00 грн., що підтверджується рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.11.2015р.
У відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено, що з 29.02.2016 року виплата адресної допомоги позивачу була припинена через непрацевлаштування позивача протягом чотирьох місяців з дня призначення такої допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року.
З листа УПСЗН адміністрації Київського району Харківської міської ради від 10.05.2019 року, складеного на запит відповідача від 10.05.2019 року №646/04, встановлено, гр. ОСОБА_1 було знято з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб 03.07.2017р. Особова справа надіслана супровідним листом від 27.12.2016 №9937-09 до УПСЗН Деснянської РДА м. Києва на запит від 03.11.2016 №1375. В управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради отримала нову довідку згідно особистої заяви від 28.03.2017 № 63270018313. Довідка скасована рішенням комісії №11 від 03.07.2017 відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в зв`язку з не підтвердженням факту проживання. Особова справа не була повернута до Управління, але надійшла відповідь з УПСЗН Деснянської РДА м. Києва, що ОСОБА_1 з обліку знята, адресну допомогу не отримувала. Згідно запиту від 16.05.2018 № 02-26/4778 перебуває на обліку Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради з 14.05.2018.
В подальшому позивач 05.06.2018р. зверталась до УПСЗН адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради із заявою про призначення адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі.
17.08.2018 року розпорядженням УПСЗН адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради відмовлено ОСОБА_1 в призначені допомоги за вищезазначеною заявою, згідно з п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014р. за № 505, як особі працездатного віку, якій виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 цього Порядку, яким встановлено, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Позивач з 18.04.2019р. перебуває на обліку відповідача - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 18.04.2019р. за № 6326-5000112300.
Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач з 13.02.2019р. офіційно працевлаштувалась в ТОВ «ФАРМІНТЕРМЕД» на посаду провізора, 19.02.2019 року переведена на посаду завідуючого аптеки та 15.08.2019 року була звільнена за згодою сторін.
Позивач звернулась до відповідача з заявою від 19.04.2019р. про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі, відповідно до якої просили поновити їй виплату щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.
На засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка діє при адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, 29.05.2019р. прийнято рішення № 20 щодо відмови ОСОБА_1 у призначені допомоги внутрішньо переміщеній особі, як особі, що не працює.
На підставі вказаного рішення комісії від 29.05.2019р. за № 20 відповідачем винесено розпорядження від 30.05.2019р., відповідно якого позивачу відмовлено у призначені допомоги за заявою від 19.04.2019р., посилаючись на п.3 Порядку № 505, як особі працездатного віку, якій виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 цього Порядку.
31.05.2019 року відповідачем було складено Повідомлення № 447/04 про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до п. 3 Порядку № 505.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 13.02.2019 року по 15.08.2019 року була офіційно працевлаштована, відтак станом на дату звернення до відповідача з відповідною заявою від 19.04.2019 року знову, на загальних підставах, набула прав на отримання від держави щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».
Відповідно до пункту 2 Порядку №505 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Відповідно до абз. 8, 9, 10 п.3 Порядку №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого органу (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
Згідно із п. 7 Порядку №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Пунктом 12 Порядку вказано, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.
Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.
Колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Отже, якщо виплата грошової допомоги була спочатку зменшена вдвічі, а потім припинена з підстав, зокрема непрацевлаштування внутрішньо переміщеної особи протягом чотирьох місяців з дня призначення виплати такої допомоги, то грошова допомога на наступний строк не призначається, тобто не призначається на наступний шестимісячний строк.
З огляду на обставини справи суд вважає, що у разі, коли з моменту припинення виплати особі адресної грошової допомоги (29.02.2016р.) по день нового звернення її до управління із заявою про виплату допомоги (заява від 19.04.19р.), як працевлаштованої особи, минув шестимісячний строк, тобто наступний повний строк в розумінні пункту 3 Порядку № 505, грошова допомога на наступний строк може не призначатись тільки тим особам, які продовжують перебувати в статусі не працевлаштованої (безробітної) особи, відтак у разі, якщо особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку №505, вона знову набуває право на виплату їй щомісячної адресної допомоги.
Вказаний висновок також наведений в постановах Верховного Суду від 15.04.2019 у справі №227/513/17 та від 15.08.2019 у справі №415/4379/17, від 17 жовтня 2019 року № 414/2201/16-а.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач з 13.02.2019р. по 15.08.2019р. була офіційно працевлаштована, відтак станом на дату звернення до відповідача з відповідною заявою від 19.04.2019 року знову, на загальних підставах, набула прав на отримання від держави щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, слід застосувати підхід Європейського суду з прав людини, який вважає, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. У випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача та визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з покладанням обов`язку призначити вказану допомогу за заявою від 19.04.2019 року.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вихід за межі позову та скасування рішення від 29.05.2019 року за № 20 районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради відносно ОСОБА_1 та розпорядження Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 30.05.2019 року про відмову в призначені адресної допомоги.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/12642/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко