Справа № 447/595/19                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3104/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                15 травня 2020 року                                         м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16 липня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 

                            в с т а н о в и л а: 
У березні 2019 року приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «Страхова компанія «Фенікс» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) особи, яка сталась 05.02.2018 року, близько 12 год. 50 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 850 грн. 00 коп. витрат, понесених на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить публічному акціонерному товариству (далі - ПАТ) «Рубіжанський картонно-тарний комбінат», якому позивач 15.03.2018 року виплатив страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування №019/17-Т від 15.06.2017 року в розмірі 21513 грн. 62 коп., оскільки вказана сума витрат залишились не відшкодованою після сплати страхового відшкодування страховиком забезпеченого транспортного засобу ПрАТ АСК «Скарбниця» в розмірі 21013 грн. 62 коп. та франшизи в розмірі 500 грн. винною в ДТП особою.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 16 липня 2019 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ПрАТ «Страхова компанія «Фенікс», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Звертає увагу, що висновок автотоварознавчої експертизи встановлює дійсний та незалежний розмір матеріальних збитків (вартість відновлювального ремонту), завданих потерпілому в ДТП, а тому витрати, пов`язані з оплатою за проведення автотоварознавчої (оціночної) експертизи, були необхідними і підлягають стягненню саме з винної особи для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Згідно з розпорядженнями голови Львівського апеляційного суду від 18 та 31 березня, 23 квітня та 08 травня 2020 року, на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 22 травня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 
Однак, зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.05.2020 року, є дата складення повного судового рішення -  15.05.2020 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.02.2018 року, близько 12 год. 50 хв., на автодорозі Київ-Чоп, 579 км. + 400 м., з вини водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат».
Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №019/17-Т від 15.06.2017 року, транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Фенікс».
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2879041 від 11.01.2018 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ АСК «Скарбниця».
Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.03.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.
15.03.2018 року на підставі страхового акту №01/03-2018 від 07.03.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Фенікс» виплатила власнику транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , страхове відшкодування у розмірі 21513 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням №94 від 15.03.2018 року. 
В порядку суброгації, ПрАТ «Страхова компанія «Фенікс» пред`явила вимогу до страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ АСК «Скарбниця» про відшкодування суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, яку було задоволено шляхом перерахування на рахунок позивача страхового відшкодування в розмірі 21013 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1391 від 17.07.2018 року, за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн., яку в подальшому сплатив позивачу відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №10009138 від 13.08.2018 року.
Отже, вся сума страхового відшкодування по даному страховому випадку, яку виплатив позивач потерпілому на підставі договору добровільного страхування, відшкодована страховиком забезпеченого транспортного засобу та винною в ДТП особою.
Згідно платіжних доручень №55 від 13.02.2018 року та №76 від 28.02.2018 року, ПрАТ «Страхова компанія «Фенікс» оплатила витрати за проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ в розмірі 850 грн.
Однак, такі витрати не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок винної особи по даному страховому випадку на підставі ст.993 ЦК України, якою передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки, оскільки такі витрати поніс не потерпілий, а позивач, як його страховик, а відповідно до п.9.7 укладеного між ними договору добровільного страхування №019/17-Т від 15.06.2017 року, витрати по визначенню розміру нанесеної, в результаті страхового випадку, шкоди несе страховик.
В іншому випадку (за відсутності договірних відносин з добровільного страхування майна), як правильно вказав суд першої інстанції у своєму рішенні, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», лише у разі не забезпечення страховиком забезпеченого транспортного засобу участі свого представника (працівника, аварійного комісара, експерта) у визначенні розміру збитків протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про ДТП витрати на проведення експертизи (дослідження) підлягали б відшкодуванню потерпілому, який самостійно обрав аварійного комісара або експерта, за рахунок страховика забезпеченого транспортного засобу, відтак, і законом, і договором передбачено понесення витрат по визначенню розміру збитку саме за рахунок страховика, а тому жодних правових підстав для пред`явлення вимоги про відшкодування цих витрат винною в ДТП особою в порядку регресу чи суброгації позивач не має.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 15 травня 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                                 Копняк С.М.
       
                                                                       Ніткевич А.В.