Номер провадження: 33/813/617/20
Номер справи місцевого суду: 522/3518/20 
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М., 
за участю: секретаря Ющак А.Ю., 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – адвоката Алєксєєнка О.В.,
учасника дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 напостанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн; стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмір 420,20 грн.
Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 26.02.2020 року о 17.45 годині, він, керуючи автомобілем «Ford Focus», д/н НОМЕР_1 , біля буд.№34 по вул. Нікольській у м. Миколаєві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та вчинив зіткнення з автомобілем «Кіа», д/н НОМЕР_2 , який рухався в сусідній смузі у попутному напрямку, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України). 
Не погоджуючись із вказаною постановою, 24.04.2020 року ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд дійшов помилкового висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки докази, які долучені до матеріалів справи, не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Разом з цим, докази у справі були досліджені судом неповно та однобічно, що потягло за собою незаконний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить таких висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з оскаржуваною постановою, висновок про провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції мотивує долученими до матеріалів справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №297784 від 26.02.2020 року, 
- схемою місця ДТП, 
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, з огляду на наступне. 

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п.2.3(б) ПДР України, Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.13.1 ПДР України, Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , він рухався у крайній правій смузі для руху, а водій автомобіля «КІА», який рухався у середній смузі для руху, зробив різкий маневр в його бік, внаслідок чого сталось бічне зіткнення, після чого він зупинився.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , він рухався у середній смузі для руху, а у правій рухався автомобіль «Форд Фокус», який почав виконувати маневр перестроювання у середню смугу для руху, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

На долученій до матеріалів справи схемі місця ДТП зображена дорожня обстановка на місці ДТП, відповідно до якої дорога має три смуги для руху з яких крайня права смуга має ширину 3,4 м, а середня – 3,5 м. У крайній правій смузі для руху розміщений автомобіль «Форд Фокус», д/н НОМЕР_1 , відстань між правою частиною передньої вісі до правого краю проїжджої частини складає 0,2 м, а між правою частиною задньої вісі – 0,3 м. На відстані 4,3 м від даного автомобіля на межі крайньої правої та середньої смуг для руху розташований автомобіль «КІА», д/н НОМЕР_2 , відстань між правою частиною передньої та задньої вісей до правого краю проїжджої частини складає 2,6 м, при цьому більша частина автомобіля «КІА» знаходиться у крайній правій смузі для руху. Обидва автомобілі рухались у попутному напрямку. Також на схемі зображені дві точки зіткнення зі слів різних водіїв, при цьому точка зіткнення зі слів водія автомобіля «Форд» знаходиться у крайній правій смузі на відстані 2,5 м від крайньої правої межі проїжджої частини, а точка зіткнення зі слів воді автомобіля «КІА» знаходиться на межі двох смуг для руху, відстань від неї до крайньої правої смуги проїжджої частини складає 3,5 м. Осип скла та уламків пластику знаходиться ближче до точки зіткнення, вказаної водієм автомобіля «Форд».
З аналізу вищевказаних доказів убачається, що письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не узгоджуються між собою, оскільки містять різний виклад обставин ДТП.
Разом з цим, показання ОСОБА_1 цілком узгоджуються зі схемою ДТП, відповідно до якої зіткнення сталось на крайній правій смузі для руху, що відповідає зафіксованим на схемі обставинам. Зокрема, розташування на проїжджій частині розсипу скла та пластику відповідно до схеми місця ДТП знаходиться значно ближче до точки зіткнення, на яку казав ОСОБА_1 , аніж до точки, на яку вказав ОСОБА_2 .
Крім того, апеляційний суд вважає сумнівними показання ОСОБА_2 в тій частині, що під час гальмування пристрій антиблокуючої системи гальм (АБС), встановлений на його автомобілі, спричинив зміну траєкторії його руху у правий бік, оскільки такі показання не були перевірені в ході судового розгляду. 
Апеляційний суд також не може погодитись з висновком суду щодо характеру пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 , які, за твердженням суду, свідчать про напрям удару саме таким чином, як про це вказав потерпілий, оскільки такий висновок не обґрунтований жодними доказами. Більш того, апеляційний суд наголошує, що висновки щодо характеру механічних ушкоджень транспортних засобів та механізму їх формування можуть бути зроблені лише на підставі експертного дослідження, які потребують спеціальних технічних знань, однак у даній справі жодні експертизи проведені не були, тому відповідний висновок суду не містить під собою правового підґрунтя.

 Усі вищевикладені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, не знайшли свого відображення у оскарженій постанові, справа була розглянута неповно, без належного аналізу та правової оцінки доказів, долучених до матеріалів справи.
Натомість, на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу доказів, наявних у матеріалах справи, їх оцінки з точки зору достовірності, повноти та взаємозв`язку, апеляційний суд доходить висновків про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які беззаперечно свідчили би про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова – скасуванню, а провадження у справі – закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 38, 247, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 С.М. Сегеда