Ухвала
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
Справа № 426/7470/18
Провадження № 51-1502 cк 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року,
встановив:
Вироком Сватівського районного суду Луганської області від 11 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 
8 років з конфіскацією частини майна, яке є його власністю; ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 
з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року вирок Сватівського районного суду Луганської області від 11 липня 2019 року залишено без змін.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 квітня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, що тягнуло б за собою скасування цього судового рішення.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник  ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 01 квітня 2020 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув.
Зокрема, у виправленій скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але обґрунтування зазначеним доводам так і не наводить та не вказує на такі порушення судом апеляційної інстанції, які, з огляду на положення ст. 413 КПК, були б підставою для скасування ухвали Луганського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року 
щодо ОСОБА_5 .
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги та зважаючи на відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог, наведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Луганського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: