0
УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/2251/18 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н.С. 
Категорія 2 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                       Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Кучерявого О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №289/2251/18 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від  19 лютого 2020  року, ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з жовтня 1998 року по 20 жовтня 2017 року; визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на Ѕ частину даного житлового будинку.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом з відповідачем з початку 1998 року почали проживати разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3 . 
8 червня 2001 на підставі договору купівлі-продажу вони за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстроване на ім`я відповідача.
Також ОСОБА_1 вказує, що протягом останніх шести місяців вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, у кожного окремі бюджети, хоч і проживають за однією адресою.
Враховуючи вищезазначене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від  19 лютого 2020  року позов задоволено частково.
Встановлено  факт проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 2017 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що спір між нею та відповідачем виник не в 2001 році під час придбання будинку, а вже після 2018 року. Крім того, відповідач не заперечує той факт, що спірний будинок дійсно є спільною сумісною власністю подружжя. Також, судом не враховано, що цей житловий будинок придбано у 2001 році, вже після трьох років спільного проживання сторін однією сім`єю, що свідчить про те, що це спільне майно подружжя й був придбаний нею та відповідачем внаслідок їхньої спільної праці. Також, суд не взяв до уваги довідки та виписки з погосподарських книг, які підтверджують те, що вказане майно перебуває у спільній сумісній власності подружжя.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).
Як вбачається з договору купівлі-продажу від 8 червня 2001 року, ОСОБА_2 придбав житловий будинок під АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м, яка не перебуває у приватній власності, разом із господарськими будівлями і спорудами за 4500,00 грн. (а.с.13).
Згідно з рішенням Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 19 лютого 2016 року № 63/01-01 вулицю Леніна в с. Велика Рача Радомишльського району Житомирської області перейменовано на АДРЕСА_2 Поліська (а.с.12).
Долучена до матеріалів справи довідка, видана виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 29 листопада 2017 за №1394, свідчить про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно по даний час спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . з 2000 року (а.с.14).
У виписках із погосподарських книг за 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015 роки також міститься інформація про те, що сторони з 2001 року проживають у вказаному житловому будинку.
Як вбачається із копії паспорта дочки сторін - ОСОБА_3 , остання з 21 червня 1999 року по 23 серпня 2016 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю сторін, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого до 1 січня 2004 року особами, які проживали однією сім`єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановлювати не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці.
 Судом зазначено, що сторони на час придбання цього житлового будинку не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому позовні вимоги про визнання цього майна спільною сумісною власністю та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ його частину є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Так, за правилами ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, у СК України закріплені рівні права жінки та чоловіка, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема, на придбане ними в період спільного проживання майно. Однак, СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року та його положення не мають зворотної дії в часі, відтак правило ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року.
Згідно з приписами КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, не є підставою для виникнення у них права спільної сумісної власності на майно, придбане ними за час спільного проживання.
Матеріали справи свідчать, що вказаний житловий будинок придбано 8 червня 2001 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судом першої інстанції вірно застосовано положення КпШС України.
Таким чином, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину цього нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2020  року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: