ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3620/20 Справа № 185/10362/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів   Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Черкас Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ “Українська залізниця” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивач  ОСОБА_1 посилалася на те, що з 08 липня 2006 року по 17 липня 2017 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді чергового станційного поста центрального виробничого підрозділу «Станція Донецьк» сруктурного підрозділу Донецька дирекція залізничих перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», які наразі переіменовані у АТ «Українська залізниця». З березня 2017 року работодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року  становить 20941 грн. 78 коп., що з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів складає 16723 грн. 63 коп. Нарахування вказаної суми коштів підтверджується розрахунковими листками за березень-липень 2017 року, які видавалися їй за місцем роботи. Отримати від підприємства заробітну плату вона не може, а первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться в регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», куди вони були здані нею особисто у вересні 2017 року.  Просила суд стягнути з АТ  «Українська залізниця» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року  у сумі 16723 грн. 63 коп.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 15 207 грн 97 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» судовий збір на користь держави у сумі 768 грн. 40 коп.

З таким рішенням не погодився відповідач АТ «Українська залізниця», подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, з 08 липня 2006 року  ОСОБА_1  перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді чергового станційного поста центрального виробничого підрозділу «Станція Донецьк» сруктурного підрозділу «Донецька дирекція залізничих перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 28-29). 
Наказом (розпорядженням) № 9020/ДН ОС від 17 липня 2017 року про припинення трудового договору (контракту)  ОСОБА_1  звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату (а.с. 17). 
Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 регіональною філією «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» нарахована заробітна плата у березні 2017 року у сумі 4869 грн. 56 коп. (а.с. 39-40).
Ця сума відповідає розміру нарахованої відповідачем заробітної плати за березень 2017 року у розрахунковому листку. Сума до виплати складає 3872 грн. 19 коп.(а.с.12). 
Згідно меморіального ордера від 12 вересня 2017 року, ОСОБА_1 отримано заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1515 грн. 66 коп. (а.с. 48).
Інша частина заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2356 грн 53 коп. позивачем отримана не була.
Розрахунковими листками виробничого підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», які були надані позивачем , позивачу була нарахована наступна заробітна плата:
- у квітні 2017 року: 2640 грн. 13 коп.- оплата простоїв, 49 грн. 19 коп. - матеріальна допомога, всього нараховано 2689 грн 32 коп, сума до виплати – 2138 грн 51 коп;
- у травні 2017 року : 1876 грн 32 коп. - оплата простоїв, 34 грн. 96 коп. матеріальна допомога, всього нараховано 1911 грн 28 коп, сума до виплати – 1519 грн 83 коп;
- у червні 2017 року: 384 грн 32 коп -оплата простоїв, 07 грн. 16 коп. -матеріальна допомога, всього нараховано 391 грн. 48 коп., сума до виплати – 311 грн. 30 коп.;
- у липні 2017 року: 3664 грн. 71 коп. - компенсація за невикористану відпустку, 107 грн. 45 коп. - оплата простоїв, 202 грн. 68 коп. - матеріальна допомога, 7105 грн. 30 коп. - вихідна допомога, всього нараховано 11 080 грн 14 коп, сума до виплати – 8881 грн 80 коп. (а.с.13-16).
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на те, що сруктурним підрозділом «Донецька дирекція залізничих перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця», не було виплачено ОСОБА_1 при звільненні нараховану заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 15207 грн 97 коп., а тому дійшов висновку про стягнення цієї суми, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року №126/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв`язку із цим антитерористичної операції), спричинених впливом дії форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання ПАТ «Українська залізниця» виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників (а.с. 45-77).
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.
Обов`язок по виплаті заробітної плати робітнику несе роботодавець.
Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.
Унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» обов`язків передбачених законодавством України про працю, а саме: статей 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є ПАТ «Українська залізниця».
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року (справа № 265/2413/18).
Отже, у трудових правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем, з березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача  ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, не врахувавши відсутність вини відповідача із зазначених вище причин у несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу  ОСОБА_1 . 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.  367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                        П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” – задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - скасувати. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді