Головуючий суду 1 інстанції - Чернік А.П.   
Доповідач -Луганська В.М. 

Справа № 417/9616/19
Провадження № 22-ц/810/135/20

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року                                                                 м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Коновалової В.А., Яреська А.В.
за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,
позивач- ОСОБА_1 
відповідач - Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року, постановлену судом у складі судді Чернік А.П.
за позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення суми недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини пенсії,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що батько позивача ОСОБА_2 , який мешкав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 травня 2019 року позивачка через свого представника звернулася до відповідача з заявою про виплату пенсії, яка була недоотримана батьком та надала всі необхідні документи. У відповіді від 03 липня 2019 року відповідачем зазначено, що отримання позивачем недоотриманої пенсії можливо тільки за умови вступу нею до спадщини.
У зв`язку з викладеним позивачка просила суд зобов`язати відповідача надати суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_2 , інформацію про суму та дату останньої виплати пенсії, довідку про розмір недоотриманої пенсії, стягнути з відповідача на користь позивачки суму недоотриманої пенсії з березня 2016 року по січень 2019 року, що належала її батьку ОСОБА_2 , стягнути суму компенсації у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з квітня 2016 року по 10 січня 2019 року.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення суми недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини пенсії визнано не поданою та повернуто її позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви - не сплачено судовий збір. Докази того, що у позивача відсутні будь-які доходи надано суду 27 січня 2020 року, однак суд не розглянув клопотання, а повернув заяву. 

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

В судове засідання представник Марківського об`єднаного управління Пенсійного Фонду Луганської області не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд виходив з того, що ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору було відмовлено та запропоновано позивачу у п`ятиденний строк сплатити судовий збір та надати суду оригінал документа про сплату судового збору, у визначений судом строк позивачем не було сплачено судовий збір.
Колегія суддів судової палати не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
У справі «Belletv. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 просила суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 26 листопада 2019 року позовну заяву було залишено без руху. 
Залишаючи позовну заяву скаржника без руху, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягується, попередній розрахунок судових витрат, які позивач вже поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Суд також виходив з того, що позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження майнового стану позивача, додані відомості про застраховану особу за період з 2001 року по 2010 рік не є достатніми для вирішення питання про відстрочення позивачу сплати судового збору.
На виконання вказаної ухвали суду від 26 листопада 2019 року позивачем на адресу суду було направлено відповідь на ухвалу суду (а.с.21), в якій позивачка зазначила, що вона є безробітною особою на підтвердження чого додала до заяви відомості, які містяться у Пенсійному фонді.
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 13 січня 2020 року відмовлено позивачу у відстрочці сплати судового збору та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме строк для сплати судового збору.
23 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про надання додаткового строку для усунення недоліків для отримання довідки з податкової про відсутність у позивачки доходу (а.с. 29). Вказане клопотання судом не вирішено.
27 січня 2020 року на електронну адресу суду позивачкою було направлено клопотання позивача про долучення до справи довідки із податкової про відсутність доходу та додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів.
30 січня 2020 року позивачем до суду надано вказане клопотання та відомості у паперовому виді. 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів у ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року інформації про доходи не має.
Колегія суддів вважає, що позивачем були надані належні докази на підтвердження її скрутного майнового стану.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поспішно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивачки про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі та повернення позовної заяви у зв`язку з несплатою судового збору, крім того, судом не було вирішено клопотання позивачки про продовження строку для усунення недоліків.
Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий                                                                         В.М. Луганська  
     
Судді                                                                              В.А. Коновалова

                                                                                            А.В. Яресько