ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року	Львів	Справа № 500/2386/19 пров. № А/857/847/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, прийняте суддею Мірінович У.А., в м.Тернополі, в порядку письмового провадження, у справі № 500/2386/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, - 

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 15 від 02.10.2019 щодо відмови позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 23.09.2019.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року позов задоволено.
Відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", також особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки, якщо проживали чи працювали в зазначеній зоні незалежно від періоду та з моменту аварії і до 31.07.1986 року та додатково 1 рік за 3 роки проживання (роботи), але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", необхідний страховий стаж при виході на пенсію по нормах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у 2019 році становить 21 рік.
Згідно поданих документів позивач проживає на території, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю з 29.08.1989 року по теперішній час. Враховуючи записи трудової книжки ОСОБА_1 працював у м. Тернопіль з 27.01.1987 по 28.06.1991 рік у ВАТ "ТеКЗ" Тернопільський комбайновий завод на посаді токаря. Відповідно не підтверджено мінімальний необхідний період роботи чи проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 рік.
Просить скасувати рішення і прийняти нове, яким в позові відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якій зазначає, що право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років випливає із положення статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просить залишити без змін рішення суду.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
23.09.2019 звернувся до відповідача зі заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII). До заяви надав документи: копію паспорта; копію РНОКПП; копію Чорнобильського посвідчення НОМЕР_1 ; копію трудової книжки НОМЕР_2 ; копію диплома НОМЕР_3 ; копію військового квитка НОМЕР_4 .
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач своїм рішенням від 02.10.2019 № 15 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що останній не підтвердив мінімальний необхідний період роботи чи проживання в зоні посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993 рік (а.с. 11-12).
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки позивач відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як такий, що за станом на 01.01.1993 постійно проживав або постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, що виходячи з наступного.
Частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років - пункт четвертий частини першої статті 11 Закону № 796-XII.
Пунктом четвертим частини першої статті 14 Закону № 796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.
Відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Судом встановлено, що Тернопільською обласною державною адміністрацією 15.04.1993 ОСОБА_1  було видано посвідчення (Категорія 4) серії НОМЕР_1 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Відповідно до зазначеного посвідчення позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-XII (а.с. 13), що сторонами не оспорюється.
Зазначеним посвідченням підтверджується те, що позивач відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, як такий, що за станом на 01.01.1993 проживав або постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.
Відповідно до статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Оскільки посвідчення, що підтверджує статус постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи не оспорюється, тому на підставі Закону № 796-XII дає право на пільги і компенсації, в тому числі на призначення спірної пенсії.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №357/10239/16-а.
Апеляційний суд також враховує, що у позивача наявний стаж більше ніж 21 рік (21 рік 1 місяць 16 днів), що стверджується розрахунком страхового стажу позивача у пенсійній справі №192650002259 та є достатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. (а.с.20)
Щодо покликання пенсійного органу на те, що з трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він працював на ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» з 27.01.1987 по 28.06.1991 рік, то таке не спростовує факт проживання позивача в с.Шманьківці Чортківського району Тернопільської області, де 16.09.1989 року він одружився і живе по даний час.  
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення відповідача про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним, а тому слід зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 23.09.2019, відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України  - кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

          керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

                                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 04 грудня 2019 року  у справі № 500/2386/19 - без змін.
     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. В. Ніколін