УХВАЛА

27 травня 2020 року 
Київ
справа №826/3251/17
адміністративне провадження №К/9901/12418/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДПС (далі -Офіс) (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Луї Дрейфус Компані Україна» до Офісу великих платників податків ДФС, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ «Мінт 101», ТОВ «Алтонс-Компані», ТОВ «Маркет-НК», ТОВ «Ілтекс Україна», ТОВ «Паллатіум», ТОВ «Фірма «Сан», ТОВ «Реалагро-центр», ПП «Обрій», ТОВ «Пінк Траум», ТОВ «Магістар», ТОВ «Таальф», ТОВ «Агро-Альянссервіс», ТОВ «Аква-НТ», ТОВ «Мебеленд», ПП «Віста Спейс», ТОВ «Гавран», ТОВ «Євро Трейдінг», ТОВ «АТП1981», ТОВ «Індастрік Трейд» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В :
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019 адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.12.2016 №0000564108, №0000574108, №0000584108.
18.02.2020 відповідач подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 апеляційну скаргу Офісу залишено без руху як таку, що подана з пропуском встановленого частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строку на апеляційне оскарження, а підстави, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнано не поважними. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу протягом десяти днів з моменту отримання її копії надати до апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, з обґрунтуванням інших причин пропуску строку за їх наявності та документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 537 357,38 грн.
На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019. Обґрунтовуючи вказане клопотання, посилався на те, що вперше звернувся з апеляційною скаргою в установлений законом строк, але у зв`язку із обмеженим фінансуванням Офіс був позбавлений можливості усунути недоліки апеляційної скарги щодо сплати судового збору, що призвело до невчасного звернення з апеляційною скаргою повторно.
При цьому, документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги відповідач не надав. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019  відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020, не навів поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019).
07.05.2020 Офіс подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на те, що ним вживалися усі можливі заходи щодо реалізації права на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019. Проте, у зв`язку з відсутністю належного фінансування відповідних видатків на сплату судового збору, відповідач був позбавлений можливості усунути недоліки апеляційної скарги в межах строку, визначеного ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020. При цьому, доводу відповідача, що Офіс звертався з клопотанням про продовження встановленого в зазначеній ухвалі строку на усунення недоліків апеляційної скарги, касаційна скарга не містить.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.
За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (частина перша, пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення із скаргою у встановлений процесуальним законом строк.
Доводи Офісу, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду щодо неповажності причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження у цій справі, оскільки відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору в контексті завдань адміністративного судочинства не може бути розцінена як непереборна перешкода, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний час, шляхом зволікання у виконанні процесуальних обов`язків, в тому числі, і щодо сплати судового збору.
У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Отже, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і органи Державної податкової служби зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, і не можуть отримувати режим "послаблення" при вирішенні судом питання про поновлення строку на оскарження судових рішень.
Законодавче обмеження строку на оскарження судового рішення в адміністративній справі обумовлено, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до пункту 5 частини першої та пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон ,
М.Б. Гусак
Судді Верховного Суду