ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2020 р.           Справа№ 910/13814/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
секретар судового засідання: Вайнер Є.І.
за участю представників сторін: згідно  протоколу судового засідання від 18.05.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"
на рішення  Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 (повний текст рішення складено 05.12.2019)
у справі № 910/13814/19 (судя Грехова О.А.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" 
про стягнення 94 533,48 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" про стягнення 94 533,48 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що протягом жовтня-листопада 2018 вагони, які є власностю ТОВ "Лемтранс", що потребували технічного  обслуговування з відчепленням були спрямовані на адресу структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в рамках дії договору на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням №Дон/В-18041/НЮ-П від 10.01.2018. Позивач зазначив, що кількість одночасно наданих вагонів не узгоджувалась з керівництвом структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" та значно перевищувала переробні можливості підприємства. Також, надходження вагонів здійснювалось у період відсутності передоплати, оскільки позивачем виставлено відповідачу рахунок №429 від 25.10.2018 на суму 300 000,00 грн., який оплачений не в повному обсязі (29.10.2018 оплачено 200      000,00 грн.).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд вказав, що прийняття вагонів до ремонту фактично підтверджує наявність передоплати  та прийняття такої оплати позивачем як належної. Позивачем не доведено того, що кількість одночасно наданих вагонів не узгоджувалась з керівництвом структурного підрозділу позивача "Волноваське вагонне депо", оскільки саме лише посилання на зазначену обставину, не може бути фактично підтвердженою без надання відповідних доказів, при цьому, фактичне прийняття означених вагонів до ремонту свідчить про узгодженість таких дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено факт порушення п. 2.1 та п. 4.5 договору №Дон/В-18041/НЮ-П від 10.01.2018, оскільки застосування судом арифметичного підрахування передоплати та фактично виконаних робіт некорректно відображає виконання договору.
Скаржник стверджує, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що фактичне прийняття вагонів у ремонт є узгодженим, оскільки Пам`ятки про подавання/збирання вагонів форми ГУ-45, Акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, Акти загальної форми ГУ-23 складаються працівниками залізниці та не можуть засвідчувати факт узгодження або неузгодження кількості вагонів між сторонами договору №Дон/В-18041/НЮ-П від 10.01.2018.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 04.02.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що твердження позивача, що договором не передбачена залежність розміру передоплати від залишкового сальдо на кінець місяця, є помилковим. Згідно з п. 2.1 договору нарахування плати за користування вагонами здійснюється у випадку не здійснення замовником  передоплати. Обов`язок зі сплати передплатних рахунків у повному обсязі договором не передбачено.
Відповідач зазначає, що наявність у залізничних накладних примітки щодо направлення вагонів у ремонт свідчить про узгодження щодо направлення вказаних вагонів із структурним підрозділом «Волноваське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звертає увагу, що відповідно до телеграми АТ «Укрзалізниця»  начальників станцій зобов`язано виконувати оформлення перевізних документів на відправлення вантажних вагонів власників підприємств не підпорядкованих АТ «Укрзалізниця» на адресу вагонних депо регіональної філії «Донецька залізниця» тільки після отримання підтвердження від вагонного депо про готовність прийняття в ремонт визначеної кількості вагонів конкретного власника.
Відповідач наголошує, що надані позивачем відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 №15100671, №03110737, №28100715, №30100722, №01110729 не містять обов`язкових реквізитів, тому не мають юридичної сили та не можуть бути визнані достовірними та допустимими доказами у даній справі. Крім того, позивачем не надані Пам`ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, Акти загальної форми ГУ-23, на підставі яких складаються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.

Узагальнені доводи заперечень на відзив

02.03.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду позивачем подано заперечення на відзив, в яких позивач просить продовжити термін надання заперечень на відзив.
Відповідно до пункту 3 ухвали про відкриття апеляційного провадження  суд роз`яснив апелянту право подати до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив в письмовій формі протягом десяти днів з дня його вручення. Крім того, пунктом 5 вказаної ухвали попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши вказані заперечення, колегія суддів визнала клопотання позивача про продовження  строку надання заперечень на відзив необгрунтовним та дійшла висновку про залишення без розгляду вказаних заперечень, у зв`язку з пропуском строку на подання останніх.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 справу № 910/13814/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19. та справу призначено до розгляду на 02.03.2020.
У зв`язку з перебування головуючого судді Майданевича А.Г. з 24.02.2020 на лікарняному, розгляд справи 02.03.2020 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19 призначено на 01.04.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання призначене на 01.04.2020 не відбудеться, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 18.05.2020.

Явка представників сторін

12.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" подано клопотання про розгляд справи без участі представника.
Представник позивача в судове засідання, призначене на 18.05.2020, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовими повідомленням, наявним у матеріалах справи.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених представників за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

10.01.2018 між Регіональною філією "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (змінено найменування на - Акціонерне товариство "Українська залізниця)  (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (замовник) укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № Дон/В-18041/НЮ-П (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язується, на свій ризик та завданням замовника виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів замовника (надалі - послуги): ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень) та ТОв-2 (технічне обслуговування вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами та на базі структурних підрозділів підрядника - вагонних депо, що входять до складу Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. 
Згідно з пунктом 2.1 договору вагони надаються замовником або уповноваженою особою замовника підряднику для надання послуг (ТОв-1) за цим договором, на коліях залізничних станцій, які примикають до ВРП підрядника. Підрядник після повідомлення замовником щодо необхідності проведення вагонам замовника ТОв-1 розраховує планову вартість послуг та виставляє рахунок для передоплати замовнику. Кількість одночасно наданих вагонів може бути погоджено сторонами письмово у кожному окремому випадку. Для надання вагонів замовник забезпечує їх направлення залізничним транспортом на адресу ВРП з оформленням залізничної накладної (в графі одержувач вказується найменування структурного підрозділу підрядника, у складі якого знаходяться відповідне ВРП). Реквізити для заповнення залізничних накладних уточнює у відповідному структурному підрозділі підрядника. 
ВРП підрядника - спеціалізовані залізничні колії з вагоноремонтним обладнанням для виконання робіт, яке знаходиться на балансі структурного підрозділу підрядника - вагонного депо. 
У випадку одночасного надання підряднику вагонів у більшій кількості, ніж погоджено сторонами або не здійснення замовником передоплати або надання вагонів яким неможливо надання послуг за їх технічним станом та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурному підрозділу підрядника - вагонному депо нараховується відповідна плата, то замовник сплачує підряднику 100% нарахованої плати за користування вагонами за весь час знаходження  (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції примикання ВРП або на підходах до неї. Розмір плати за користування вагонами визначається тарифним керівництвом. Вагони замовника, комплектація яких не відповідає даним згідно з базою даних інформаційної системи залізничного транспорту (номери колісних пар,надресорних балок і бокових рам візків та їх характеристикам згідно останнього листа комплектації вагону форми ВУ-35Р (ВУ-35В), який оформлений належним чином вагоноремонтним або вагонобудівним підприємством), вважаються не ремонтопридатними вагонами та для надання послуг не приймаються до врегулювання і коригування сторонами фактичних відомостей. Замовник забезпечує здійснення передоплати вартості послуг з ТОв-1 на підставі рахунку виставленого підрядником. До часу надходження на поточний рахунок відповідного структурного підрозділу підрядника коштів передоплати вартості послуг з ТОв-1 згідно рахунку підрядника, вагони для надання послуг не приймаються. Всі витрати та нарахування, пов`язані із прийманням вагонів замовника для надання послуг, покладаються на замовника для відшкодування їх підряднику.
Пунктами 2.9, 5.2.3 договору передбачено, що підрядник зобов`язується після надання послуг, не пізніше дванадцятого числа місяця наступного за звітним, надати замовнику оформлені два примірники Акту наданих послуг та повідомлення про приймання вагону з ремонту форми ВУ-36М.
Сторонни у пункті 4.5 договору встановили, що замовник здійснює передоплату протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку в розмірі, який визначено підрядником, виставленим на підставі калькуляцій. В разі нездійснення замовником передоплати для надання послуг за договором на підставі рахунку, вагони на для ТОв-1 не подаються. Остаточний розрахунок за договором між сторонами проводиться протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунків замовником, виставлених підрядником на підставі підписаного сторонами актів наданих послуг або повідомлення про приймання вагонів форми ВУ-36М або гарантійного листа (факсимільної копії) замовника щодо сплати наданих послуг. 
Протягом жовтня-листопада 2018 року вагони власності ТОВ "Лемтранс", що потребували технічного  обслуговування з відчепленням були спрямовані на адресу структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в рамках дії договору.
Звертаючись з позовною вимогою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" вказало, що кількість одночасно наданих вагонів не узгоджувалася з керівництвом структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" та значно перевищувала переробні можливості підприємства. Надходження вагонів здійснювалось у період відсутності передоплати, оскільки позивачем виставлено відповідачу рахунок №429 від 25.10.2018 на суму 300 000,00 грн., який оплачений не в повному обсязі (29.10.2018 оплачено 200      000,00 грн.). У результаті порушення з боку ТОВ "Лемтранс" умов договору в частині засилання неузгодженої кількості вагонів та несвоєчасне здійснення передоплати, на структурний підрозділ "Волноваське вагонне депо", як на вантажоотримувача, нарахована плата за користування вагонами власності ТОВ "Лемтранс", у зв`язку з чим, згідно з п. 2.1 договору структурним підрозділом "Волноваське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" в адресу ТОВ "Лемтранс" виставлено рахунок щодо відшкодування нарахованої плати за користування вагонами № 6 від 21.01.2019 на суму 94      533,48 грн., який відповідачем не оплачений.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до    статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).
Стосовно посилань позивача, що надходження вагонів здійснювалось у період відсутності передоплати, оскільки позивачем виставлено відповідачу рахунок № 429 від 25.10.2018 на суму 300 000,00 грн., який оплачений не в повному обсязі (29.10.2018 оплачено 200 000,00 грн.), слід вказати наступне.
Як вказувалось вище, сторонами у пункті 2.1 договору, серед іншого, передбачено, що у випадку одночасного надання підряднику вагонів у більшій кількості, ніж погоджено сторонами або не здійснення замовником передоплати або надання вагонів яким неможливо надання послуг за їх технічним станом та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурному підрозділу підрядника - вагонному депо нараховується відповідна плата, то замовник сплачує підряднику 100% нарахованої плати за користування вагонами за весь час знаходження  (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції примикання ВРП або на підходах до неї. Розмір плати за користування вагонами визначається тарифним керівництвом. 
Згідно з пунктом 4.5 договору замовник здійснює передоплату на підставі отриманих рахунків в розмірі, який визначено підрядником, виставлених на підставі калькуляцій. Остаточний розрахунок за цим договором між сторонами проводиться на підставі отриманих рахунків замовником, виставлених підрядником на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг або повідомлення про приймання вагонів форми ВУ-36М.
Відповідно до пунктів 2.9., 5.2.3 договору підрядник зобов`язується після надання послуг, не пізніше дванадцятого числа місяця наступного за звітним, надати замовнику оформлені два примірники Акту наданих послуг та повідомлення про приймання вагону з ремонту форми ВУ-36М.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору у вересні 2018 відповідачем здійснено передплату у розмірі: 397 647,62 грн. (платіжне доручення № 7262 від 19.09.2018); 350 000,00 грн. (платіжне доручення № 7423 від 25.09.2018); 150     000,00 грн. (платіжне доручення № 7530 від 28.09.2018). Згідно з актом виконаних робіт № 9 від 30.09.2018 позивачем надано послуг на суму 688   398,20 грн. Отже, станом на 01.10.2018 за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 209 249,42 грн.
У жовтні 2018 відповідачем здійснено передплату за договором у розмірі: 300 000,00 грн. (платіжне доручення № 8151 від 17.10.2018) та 200 000,00 грн. (платіжне доручення № 8448 від 29.10.2018). Позивачем надано послуги відповідно до акту виконаних робіт №10 від 31.10.2018 на суму 610   701,82 грн. Тобто, станом на 01.11.2018 за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 98   547,60 грн. (209 249,42 грн.+ 300 000,00 грн.+ 200 000,00 грн.- 610   701,82 грн.= 98   547,60 грн.).
У листопаді 2018 відповідачем здійснено передплату за договором у розмірі 300   000,00 грн. (платіжне доручення № 8956 від 14.11.2018), 300     000,00 грн. (платіжне доручення № 9254 від 26.11.2018). Відповідно до  акту виконаних робіт №11 від 30.11.2018 позивачем надано послуги на суму на суму 586   895,90 грн. Отже, станом на 01.12.2018 за відповідачем обліковувалась переплата у розмірі 111   651,70 грн. (98   547,60 грн.+ 300   000,00 грн.+ 300   000,00 грн.- 586   895,90 грн.= 111   651,70 грн.).
Крім того, відповідно до п. 2.1 договору до часу надходження на поточний рахунок відповідного структурного підрозділу підрядника коштів передоплати вартості послуг з ТОв-1 згідно рахунку підрядника, вагони для надання послуг не приймаються.
Пунктом 4.5 договору передбачено, що в разі нездійснення відповідачем передоплати для надання послуг за договором на підставі рахунку, вагони на ВРП для ТОв-1 не подаються.
Згідно з пунктом 4.8 договору позивач має право притримувати (зупиняти експлуатацію) вагони відповідача до проведення остаточного розрахунку за цим договором.
Отже, виходячи з аналізу пунктів 2.1, 4.5, 4.8 договору, вагони мали б не прийматись позивачем до ремонту, а прийняття зазначених вагонів до ремонту фактично підтверджує наявність передплати та прийняття такої оплати позивачем як належної.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними доказами порушення відповідачем умов договору в частині здійснення передоплати.
Стосовно посилань позивача на те, що кількість одночасно наданих вагонів не узгоджувалась з керівництвом структурного підрозділу позивача "Волноваське вагонне депо", слід зазначити наступне.
Обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457.
Порядок і умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999  № 113 (Правила користування вагонами і контейнерами).
Відповідно до статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.
У свою чергу, пунтом  2.1 договору визначено, що у випадку одночасного надання підряднику вагонів у більшій кількості, ніж погоджено сторонами або не здійснення замовником передоплати або надання вагонів яким неможливо надання послуг за їх технічним станом та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурному підрозділу підрядника - вагонному депо нараховується відповідна плата, то замовник сплачує підряднику 100% нарахованої плати за користування вагонами за весь час знаходження  (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції примикання ВРП або на підходах до неї.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23.
Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. 
У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. 
Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. 
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. 
Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій. 
Пам`ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника. 
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника (п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами).
Пунктом 8 розділу III Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Проте, у матеріалах справи не містяться Пам`ятки про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, Акти загальної форми ГУ-23, на підставі яких складаються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.
Крім того,  у залізничних накладних наявні примітки щодо направлення вагонів у ремонт, які свідчать про узгодження направлення вказаних вагонів із структурним підрозділом «Волноваське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено, що кількість одночасно наданих вагонів не узгоджувалась з керівництвом структурного підрозділу позивача "Волноваське вагонне депо", оскільки саме лише посилання на зазначену обставину, не може бути фактично підтвердженою без надання відповідних доказів, крім того, фактичне прийняття зазначених вагонів до ремонту свідчить про узгодженість таких дій. Тому, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.
На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
          Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення  Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19  задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19  слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення  Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/13814/19  залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця".
4. Матеріали справи №910/13814/19  повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 19.05.2020.  
Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім