УХВАЛА

08 травня 2020 року 
Київ
справа №240/10057/19
адміністративне провадження №К/9901/11365/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів – Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,  
перевіривши касаційну скаргу    ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року
у справі № 240/10057/19                                                                                    за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 301 від 19 грудня 2017 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не своєчасної виплати усіх належних ОСОБА_1 сум та видів грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% від грошового забезпечення за період з 01 грудня 2017 року до 19 грудня 2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Не погоджуючись з вищенаведеними рішеннями судами першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою. 
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої  статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні  Закону України «Про запобігання корупції»  займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно ст.50 (Примітка) Закону України “Про запобігання корупції” під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем`єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", та особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.
Предметом розгляду даної справи є нарахування та виплата грошового забезпечення. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Посада публічної служби позивача не відноситься до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до  статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
У відповідності до пункту 1 частини першої  статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями  248,  328,  333 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов  
Судді                                                                                      І.В. Дашутін 
 М.М. Яковенко