ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/557/20 Справа № 212/263/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 травня 2020 року                суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 ,, -  
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 11.09.2019 року о 08-00 год. керуючи автомобілем Ford Cougar н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті вул. Е.Фукса та вул. Кирило-Мифодіївська в Покровському районі м. Кривого Рогу рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості що найменше на 27.1 км/год та невиконання п. 12.3 ПДР України допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого по інерції водій ОСОБА_1 контактував з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter - 313 CDI, н.з. НОМЕР_3 , який знаходився без руху. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а ОСОБА_1 був травмований, чим останній порушив п. 12.3., 12.4., 12.9. «б» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 11.09.2019, постанову про закриття кримінального провадження прийнято слідчим 21 грудня 2019 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в суді закінчилися.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як необґрунтованою та незаконною, прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_1 невинним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрити на підставі с. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ОСОБА_1 на керованому транспортному засобі рухався прямо, в другій смузі руху даного напрямку, при загальній кількості 4 - для одного напрямку і мав перевагу в русі по відношенню до водія зустрічного автомобіля, який виконував розворот перед перехрестям. Правилами безпеки руху не передбачено влив швидкості руху транспортного засобу на черговість проїзду зустрічних транспортних засобів, при виконанні маневру на проїзній частині . В даному випадку водій ОСОБА_2 не залежно від швидкості руху керованого мною автомобіля, не користувався переважним правом на рух по відношенню до водія ОСОБА_1         .
Згідно постанови, вина водія ОСОБА_1 найшла своє підтвердження показами свідка ОСОБА_3 (пасажир автомобіля «Ford Cougar », що має водійське посвідчення), але цей свідок в судовому засіданні показав, що уникнути зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer » не було можливості, тому що видимість вперед- ліворуч була обмежена попутним транспортним засобом, що рухався в крайній лівій ( 4-й) смузі. Таким чином, суд покази свідка ОСОБА_3 на користь водія ОСОБА_1 незаконно оцінив як доказ його винуватості;
Крім того, адміністративна відповідальність водія ОСОБА_1 передбачена ст. 122 КУпАП, але не ст. 124 КУпАП, оскільки перевищення швидкості не тягне з неминучістю зіткнення з транспортним засобом, водій якого порушує Правила маневрування.
Суд в якості доказів винуватості водія ОСОБА_1 посилається на декілька висновків експерта-автотехніка, але в матеріалах справи відсутні клопотання слідчого та ухвали слідчого судді про призначення таких досліджень, що не дає можливості перевірити відповідність вихідних даних обставинам ДТП, законність та обґрунтованість таких доказів;        .
Суд не вправі брати на себе обов`язки по збиранню доказів винуватості учасника ДТП, а це означає, що трикратне відкладення слухання даної справи по причині відсутності відеозапису, не відповідає вимогам наведеної статті КУпАП. Диск відеозапису поступив до суду безпосередньо перед днем винесення рішення, але в матеріалах справи відсутні відомості про те, яким чином він «попав» до слідчого, чи законно він долучений до провадження, чи є цей електронний носій інформації первинним, відсутні покази ОСОБА_2         .
Суд не звернув уваги на те, що висновок експерта-автотехніка вірний для варіанта, коли моментом виникнення небезпеки для руху, рахувати момент прискорення автомобіля «Mitsubishi Lancer», само по собі прискорення, що не пов`язане зі зміною напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Lancer », не може бути моментом виникнення небезпеки для руху, тому висновок експерта-автотехніка про наявність у водія ОСОБА_1 технічної можливості при дозволеній швидкості руху- 50 км/год, запобігти скоєнню ДТП при необмеженій оглядовості не є належним доказом в провадженні.
Суд припустився помилки в тому, що зіткнення транспортних засобів сталося на регульованому перехресті вул. Е. Фукса та вул. Кирило -Мифодіївської. У даному випадку водій ОСОБА_1 вже проїхав регульоване перехрестя (примикаючу праворуч вул. Кирило -Мифодіївську ), гальмував і зіткнувся далеко за ним. Посилання суду на місце скоєння правопорушення не відповідає обставинам справи, вимогам ст. 283 КУпАП.        .
Крім того, автотехнічним дослідженням не проведено дослідження на предмет того, що автомобіль чорного кольору, що рухався попереду- ліворуч не обмежував водію ОСОБА_4 , саме момент зміни напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Lancer», тобто не дано документальних підтверджень, тому що є причинний зв`язок між перевищенням швидкості руху керованого ним автомобіля та технічними наслідками ДТП- зустрічне зіткнення.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1  та захисник Цепелєв Ю.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Висновки районного суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильними та підтверджуються належними у матеріалах доказами, а доводи апеляційної скарги про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 122 КУпАП є безпідставними.
Так, ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення п.п. 12.3, 12.4, 12.9 "б" ПДР України, в яких зазначено, що:
- у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018); 
- водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Як видно з матеріалів справи, що в районному суді ОСОБА_1 не заперечував факт допущення перевищення швидкості руху, але зазначив, що дорожньо-транспортна пригода все одно відбувалась в разі його руху з дозволеною швидкістю.
Апеляційний суд перевіряючи матеріали справи вважає, що пояснення ОСОБА_1 спростовуються наступними доказами та перевірялися судом І інстанції.
Відповідно до висновку експерта від 13.11.2019 за № 32/10.1/299, слід гальмування, максимальної довжини 30,1 м, залишеному правим переднім колесом автомобіля Ford Cougar, н.з.  НОМЕР_1 , в залежності від коефіцієнта зчеплення його шин з дорожнім покриттям, відповідала швидкість руху не менше ніж 77,1 … 80,4 км/год. (а.с.15-16), а відповідно до висновку експерта від 05.12.2019 за № 32/6.1, 10.1/344, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій  ОСОБА_1  повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. При заданих вихідних даних, водій ОСОБА_1  мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Якщо на момент фактичного прийняття водієм  ОСОБА_1  мір гальмування швидкість руху Ford Cougar складала 50 км/год, він мав би технічну можливість зупинити керований автомобіль до місця зіткнення. При наданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_1  по керуванню автомобілем Ford Cougar вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Тобто, даними висновками було встановлено перевищення ОСОБА_1 швидкісного режиму встановленого ПДР України та в діях останнього було виявлено порушення ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.
Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується: поясненнями допитаного в суді свідка ОСОБА_6 , який вказав, що ОСОБА_1 рухався приблизно зі швидкість 60 км/год, тобто перевищив швидкість; протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовано ділянка дороги де відбулося ДТП, слідова інформація дів події, автомобілі після зіткнення; висновком експерта від 21 листопада 2019 року № 32/10.4/316, яким встановлювалося місце зіткнення автомобілів; постановою про закриття кримінального провадження № 120190402300012651 від 11 вересня 2019 року, яка не скасована.
При цьому, апеляційний суд вважає дані докази належними та допустимими, які доповнюють один одного, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
       Постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун