УХВАЛА

14 травня 2020 року 
Київ
справа №9901/77/20
адміністративне провадження №П/9901/77/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів Блажівської Н.Є., Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.Ф. від участі у розгляді справи №9901/77/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України - Голови Ради національної безпеки і оборони України Зеленського Володимира Олександровича, Верховної Ради України, треті особи: Ініціативна група Українського народу Самостійної української держави України - Київської Русі, Територіальна громада Українського народу міста Івано-Франківська, Конституційний Суд України, про зобов`язання вчинити певні дії, 
у с т а н о в и в:
23 березня 2020 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України - Голови Ради національної безпеки і оборони України Зеленського Володимира Олександровича, Верховної Ради України, треті особи: Ініціативна група Українського народу Самостійної української держави України - Київської Русі, Територіальна громада Українського народу міста Івано-Франківська, Конституційний Суд України, про зобов`язання вчинити певні дії.
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2020 року для розгляду судової справи №9901/77/20 (провадження №П/9901/77/20) визначено склад колегії суддів: Блажівську Н.Є. (суддю-доповідача, головуючого суддю), Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханову Р.Ф.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто без розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення цієї ухвали.
Відповідно до ухвали Верховного Суд від 24 квітня 2020 року позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі Верховного Суду від 27 березня 2020 року, на десять днів з моменту закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Після цього до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у новій редакції, у тексті якої позивачем заявлено відвід суддям: Блажівській Н.Є., Гімону М.М., Олендеру І.Я., Усенко Є.А., Хановій Р.Ф.
Розглянувши вказану заяву, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.
Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частин першої-четвертої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. 
Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.
Разом з цим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року) ЄСПЛ зазначив, що «Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності».
ОСОБА_1 відвід мотивує тим, що відомості в ухвалі Верховного Суду від 25 березня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову, яка постановлена суддями Блажівською Н.Є., Гімоном М.М., Олендером І.Я., Усенко Є.А., Хановою Р.Ф., про те, що заявником не додано документа про сплату судового збору, є надуманими та вказані з метою перешкоджання позивачу права на судовий захист, а тому така ухвала підлягає скасуванню. 
Крім того, позивач зазначає, що «гривня», на яку посилається Верховний Суд в ухвалах від 25 березня 2020 року та від 27 березня 2020 року, не має нічого спільного з державною економікою Українського народу Самостійної Української держави України, так як є нікчемною «валютою» та незаконною «грошовою одиницею».
Також ОСОБА_1 вказує на те, що, на її думку, є підстави для прийняття окремої ухвали на адресу правоохоронних органів місцевої поліції міста Києва щодо незаперечних фактів антидержавної діяльності суддів Блажівської Н.Є., Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.В., яка здійснюється ними від імені офіційно не утвореного суду у відповідності з Актом проголошення незалежності України.
Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід суддів, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу суддів Блажівської Н.Є., Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.Ф. від участі у розгляді цієї справи, оскільки позивачем не наведено жодного факту прояву суддями поведінки, яка б свідчила про упередженість чи безсторонність у цій справі. 
Крім того, за правилами частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.
При цьому інші підстави передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи зазначених суддів і викликали необхідність їх відводу, відсутні.
Відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно з частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Отже, вказана заява про відвід суддів та обставини, які в ній зазначені, суд визнає припущеннями, які не можуть вважатися підставою для сумніву у неупередженості та необ`єктивності колегії суддів у розгляді цієї справи.
Аргументи, якими позивач обґрунтовує заявлений відвід, не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи як підстави для відводу відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України. 
З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддям: Блажівській Н.Є., Гімону М.М., Олендеру І.Я., Усенко Є.А., Хановій Р.Ф. від участі у розгляді справи №9901/77/20.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства, суд 
у х в а л и в :
Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Блажівської Н.Є., Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.Ф. від розгляду справи №9901/77/20 необґрунтованою.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Блажівської Н.Є., Гімона М.М., Олендера І.Я., Усенко Є.А., Ханової Р.Ф. від розгляду справи №9901/77/20 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Н.Є. Блажівська

Судді                                                                                                    М.М. Гімон

                                                                                                    І.Я. Олендер 

                                                                                                    Є.А. Усенко 

                                                                                                    Р.Ф. Ханова