ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1215/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в адміністративній справі №280/1215/20 (головуючий суддя першої інстанції Лазаренко М.С.) за позовом ОСОБА_1 до Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
          Позивач 20.02.2020 року (згідно поштового штампу на конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Бердянського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача номер ПС 923060816422, результат розрахунку в ППВП(3) його пенсії за віком, в частині: у стовпчику  коефіцієнт, з (початок періоду) 01.01.1985 року по (кінець періоду) 31.01.1985 року, розмір 5,6 та всі похідні;
- зобов`язати відповідача здійснити у Рішенні номер 923060816422, включити у розрахунку в ППВП(3) його пенсії за віком за період з 01.01.1985 року по 31.01.1985 року включно, розмір коефіцієнту заробітної плати  129,29885 з подальшим перерахунком всіх похідних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправильно розрахована його пенсія, а саме - із застосованим коефіцієнту заробітної плати 5,6 при обчисленні розміру пенсії. Вважає, що згідно із ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт заробітної плати при обчисленні розміру його пенсії за віком має бути 129,29885.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі відповідно до п.2 ч.1  ст.170 КАС України. 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції послався на те, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про зобов`язання Запорізького окружного адміністративного суду відкрити провадження у адміністративній справі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року вирішено апеляційний розгляд справи №280/1215/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року провести в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача НОМЕР_1 , результати розрахунку в ППВП(З) його пенсії за віком, в частині: у стовпчику - заробіток з обмеженнями, з (початок періоду) 01 січня 1985 року по (кінець періоду) 31 січня 1985 року, розмір 0,00974 і всіх похідних.
- зобов`язати відповідача здійснити у рішенні 923060816422, включити у розрахунку в ППВП (3) його пенсії за віком за період 01 січня 1985 року по 31 січня 1985 року включно, розмір заробітку з обмеженнями (та індексацією) 0,21524 з подальшим перерахунком похідних.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року у справі №280/3240/19 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.28-30).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2019 року залишено без змін (а.с.59-60).
Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його скаргою на вказані вище рішення судів у справі №280/3240/19 (а.с.46-47).

Колегія суддів звертає увагу, що з тексту адміністративного позову та апеляційної скарги позивача вбачається, що він неодноразово звертався до судів з позовами щодо перерахунку його пенсії.
Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року у справі №280/4135/18 визнано протиправним та скасовано розрахунок №2 до розпорядження від 25.07.2018 року №816422 Бердянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині: у стовпчику заробіток (довідка), з (початку періоду) 01.01.1985 року по (кінець періоду) 31.01.1985 року, розмір (величину грошової оплати) 0.00214, та зобов`язано Бердянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати при розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 у розрахунку №2 до розпорядження від 25.07.2018 року №816422, за період з 01.01.1985 року по 31.01.1985 року включно, заробітну плату в загальному розмірі 21524.
Позивач висловлює свою незгоду з розрахунком розміру його пенсії, проведеним пенсійним органом на виконання вказаного вище рішення суду. Проте, така незгода стосується виконання рішення суду у справі №280/4135/18, яке набрало законної сили, та не може бути окремим позовом.

Таким чином, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення суду. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в адміністративній справі №280/1215/20 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року в адміністративній справі №280/1215/20 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з урахуванням пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак