Номер провадження: 22-ц/813/4103/20 
Номер справи місцевого суду: 511/2733/14-ц
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Вадовської Л.М., Гірняк Л.А., 
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року по цивільній справі за позовом  Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі – ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 , у якому просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 20709,10 грн. за кредитним договором №б/н від 29.03.2012 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн.
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на р/р НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299  заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.03.2012 року станом на 31.07.2014 року в сумі 20709,10 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 14925,68 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3971,08 грн; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 350,00 грн, штраф (фіксована частина) – 500,00 грн;  штраф (процентна складова) – 962,34 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ІПН НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на р/р НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, судовий збір у сумі 243,60 грн.  
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
Справа судами розглядалася неодноразово. 
Так, рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 14 925 грн 68 коп. та заборгованість за процентами у розмірі 3 971 грн 08 коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено. У частині розподілу судових витрат рішення суду першої інстанції залишено без змін (Том І: а.с.181-184). 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (Том І: а.с. 238-240).
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (Том ІІ: а.с. 64-67).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Одеської області (а.с. Том ІІ: 104-106).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.01.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (Том ІІ: а.с. 112). 
       Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.
       Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.
За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Комлева О.С. (Том ІІ: а.с. 136). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Том ІІ: а.с. 137-138).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2020 року визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя доповідач): Т.В.Цюра, склад колегії суддів: Л.М. Вадовська, Л.А. Гірняк (Том ІІ: а.с. 187). 
В судове засідання, призначене на 04.06.2020 року,  сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
Крім того, відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про час і місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення на офіці        ній веб – сторінці суду (Том ІІ: а.с. 168, 184-185). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які вважаються своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи на 04.06.2020 року .
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно до  договору №б/н від 29.03.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримала від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 14000 грн.  у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення кредиту проводиться згідно умов кредитного договору (а.с.7-33). Крім цього, на думку суду, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами  та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" складають між ним та банком Договір.
ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою  виконав  в повному обсязі, а саме надав  ОСОБА_1 кредит, у розмірі, встановленому Договором .
Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти  для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками,  а також іншими витратами  відповідно до умов Договору. 
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 31.07.2014 року має заборгованість по кредиту у сумі 20709,10 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 14925,68 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3971,08 грн.; заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 350,00 грн., штраф (фіксована частина) – 500,00 грн.;  штраф (процентна складова) – 962,34 грн.(а.с.5-6).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ “Приват Банк” підлягає стягненню заборгованість на суму 20709,10 грн., в межах заявлених позовних вимог. 
Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Так, відповідно до положень ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору.
За ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ «КБ «Приватбанк» надав суду копію Анкети-заяви про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 29.03.2012 року (Том І: а.с.7),  відповідно до змісту якої слідує, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та заявницею  ОСОБА_1  укладено кредитний картковий договір, за яким позичальник того ж дня отримав у Банку платіжну картку  кредитка «Універсальна» із зазначенням кредитного ліміту у сумі 3000  грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідач ОСОБА_1 у Анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що її заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.                      
Матеріалами справи також встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, у Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» (Том І: а.с. 10-24) та довідці про умови кредитування (Том І: а.с. 8-9), які визначають такі істотні умови договору, як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків) – позичальник  не підписувався. 
При цьому, банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише у вищезазначених документах.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.03.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (16.09.2014), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №347/180/17.
Також, апеляційний суд зауважує, що банк не надав Тарифи банку, які в заяві про приєднання до запропонованого договору, визнані як невід`ємні складові договору.
За таких обставин без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, а також Тарифи банку, дії відповідача з підписання заяви про приєднання не можна розцінювати як приєднання до стандартної (типової) форми договору приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України.
Однак, враховуючи, що відповідач не заперечувала підписання нею анкети – заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 29.03.2012 року та факту отримання в подальшому платіжної картки «Універсальна», що також підтверджується фотографіями відповідача, зроблених в момент отримання картки (Том ІІ: а.с. 50-52), тобто підтверджено факт отримання та використання кредитних коштів, то у зв`язку з тим, що такі кошти добровільно не повернуті АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за фактично отриманою сумою кредитних коштів у розмірі 3000 грн., в межах наданого кредитного ліміту, підлягає стягненню в примусовому порядку з боржника.
При цьому, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо зміни кредитного ліміту до 14000 грн. 
Отже, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом ( встановленим тілом кредиту) підлягають задоволенню в розмірі 3000 грн.
В частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення з неї на користь  Банку процентів, пені, комісії та штрафів, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як встановлено вище, договірних відносин між сторонами в частині цих зобов`язань позичальника перед Банком не виникло. Позивачем не доведено погодження їх розміру за користування кредитними коштами, оскільки у анкеті-заяві, підписаної ОСОБА_1 процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість лише за тілом кредиту у розмірі 3000 грн.,  тобто кошти, які фактично ОСОБА_1 отримала.  
Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає лише частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем пред`явлено позов на суму 20709,10 грн., апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 3000 грн., що становить 14,49% від пред`явлених вимог (3000х100:20709,10= 14,49%). 
При пред`явленні позову банком сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с. 141). 
Тобто, підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 35,30 грн. (243,60 грн. х 14,49% = 35,30 грн.) та до стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 17,65 грн. (121,80 грн. х 14,49% = 17,65 грн.). 
Разом з тим, частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Отже, враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю за сплачений судовий збір у розмірі 17,65 грн. (35,30 грн. – 17,65 грн. = 17,65 грн. ).
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  –  ОСОБА_2 - задовольнити частково. 
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 січня 2015 року – скасувати.
Прийняти постанову.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на р/р НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299  заборгованість за кредитним договором №б/н від 29. березня 2012 року в сумі 3000 (три тисячі) гривень.
В решті позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з   ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) на р/р  НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299судовий збір у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 65 копійок. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 11.06.2020 року.

Головуючий                                                         Т.В. Цюра

Судді:                                                                  Л.М. Вадовська

Л.А. Гірняк