ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5882/19                                                       Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Пащенко К.С.
                                                                                                                Суддя-доповідач: Шурко О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Ганечко О.М., 
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.  Києва 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.  Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-111132-17.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 12 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить 
скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог чинного законодавства України та згідно з даними інформаційної бази АІС «Податковий блок» станом на 06.05.2019 позивачем до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву про зняття з обліку за формою №8-ОПП та заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7-ЄСВ не подано.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ОСОБА_1 здійснює свою діяльність не індивідуально, а у формі адвокатського об`єднання «СКІФ», тому він не має додаткового обов`язку щодо самостійної сплати ЄСВ за себе як адвоката, оскільки не є самозайнятою особою та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.08.2012 Черкаською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 494.
Згідно з довідкою про взяття на облік платника податків від 17.09.2012 позивач став на облік платників податків, які є самозяйнятими особами та здійснюють незалежну професійну діяльність.
03.10.2012 позивач став на облік платників єдиного внеску, відповідно до повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску від 03.10.2012.
09.07.2014 у зв`язку зі зміною позивачем організаційної форми здійснення адвокатської діяльності з індивідуальної діяльності на адвокатське об`єднання, до Єдиного реєстру адвокатів України були внесені відповідні зміни та видано позивачу витяг від 09.07.2014.
29.03.2019 позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-111132-17, прийняту відповідачем, відповідно до якої, станом на 31.01.2019 наявна у позвиача заборгованість зі сплати єдиного внеску, що становить 18276,72 грн. 
Вважаючи вказану податкову вимогу протиправною і такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем при формуванні вказаної вимоги не враховано, що позивач реалізує своє право на адвокатську діяльність в Адвокатському об`єднанні «СКІФ», що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України та даними, які містяться в інформаційній системі органу доходів і зборів. Посилання відповідача на ту обставину, що станом на 06.05.2019 позивачем до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву про зняття з обліку за формою № 8-ОПП та заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7-ЄСВ не подано, не спростовує факту діяльності позивача в Адвокатському об`єднанні «СКІФ» з 09.07.2014.
Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пп. 14.1.226 п. 14.1ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. 
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 наведеного Закону платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом (ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Відповідно до ч.3 ст.6 вказаного Закону обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 ч.1 ст.4 цього Закону.
Згідно з п.2 ч.1 ст.7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Системний аналіз наведених норм права свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності. 
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі №820/1538/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до АІС «Податковий блок» адвокат Мунько О. М. (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ДШ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат з 17.09.2012 по теперішній час. Дані щодо перебування на обліку як самозайнятої особи - адвоката внесені в АІС «Податковий блок» на підставі заяви платника за формою 5-ОПП.
Згідно електронної бази даних АІС «Податковий блок», в інтегрованій картці платника податків по рахунку зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (22%)) адвокату ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за 2017 рік нараховано розрахункову суму єдиного внеску в розмірі 8448,00 грн., за 2018 рік автоматично проведено щоквартальні нарахування єдиного внеску на загальну суму 9828,72 грн., за 1 кв. 2019 - 2754,18 грн.
Згідно з Єдиного реєстру адвокатів України Черкаською обласною кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури видано ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) свідоцтво адвоката №494 від 27.08.2012, форма адвокатської діяльності - Адвокатське об`єднання «СКІФ».
Однак, відповідно до вимог чинного законодавства України адвокатом Мунько О.М. згідно з даними інформаційної бази АІС «Податковий блок» станом на 06.05.2019 до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву про зняття з обліку за формою №8-ОПП та заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7 - ЄСВ не подано.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року за №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VІ адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VІ).
Частиною 3 ст. 4 Закону №5076-VІ передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно ч. 1, 2, 3, 5 ст. 15 Закону №5076-VІ адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Державна реєстрація адвокатського об`єднання здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання.
Колегія суддів зауважує, що законодавець не конкретизував організаційно-правових форму здійснення адвокатської діяльності - індивідуально чи у формі адвокатського бюро або адвокатського об`єднання (ст.ст. 13, 15 Закону №5076-VІ), а, як зазначено вище, застосував поняття "адвокатська діяльність", як таке, що охоплює в собі усі згадані форми незалежної професійної діяльності адвоката.
Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що не здійснення індивідуальної адвокатської діяльності, а здійснення позивачем такої діяльності в Адвокатському об`єднанні «СКІФ», не змінює і не позбавляє його статусу платника єдиного внеску як особи, яка провадять незалежну професійну діяльність - адвокатську діяльність, хоч і у формі адвокатського об`єднання.
Як свідчать матеріали справи позивачем за спірний період  не здійснювалось нарахування єдиного внеску, як особою, що здійснює незалежну професійну діяльність (ознака незалежної професійної діяльності - адвокат) та як платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Поряд з наведеним колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 2 п. 11.22 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (надалі - Порядок №1588), фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 8-ОПП.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464), розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року №1162 (надалі - Порядок №1162), згідно з якими фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку, як платники єдиного внеску за заявою (за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку №1162) після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.
З аналізу вищезазначених норм колегія суддів приходить до висновку, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою № 8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України записів про зміну організаційної форми адвокатської діяльності; зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Відповідно до пп. 11.16 п.11 розд. XI Порядку №1588 платникам податків, до яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також щодо яких законом або нормативно-правовими актом Кабінету Міністрів України для проведення реєстрації ліквідації, реорганізації, закриття або припинення діяльності платника податків вимагається довідка про зняття з обліку платника податків, замість відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою №30-ОПП видається довідка про зняття з обліку платника податків за формою №12-ОПП.
З моменту видачі довідки за формою №12-ОПП такий платник податків вважається знятим з обліку у контролюючому органі за умови реєстрації його припинення відповідно до законодавства або внесення запису про припинення до відповідного державного реєстру.
Згідно з п. 6 розд. V Порядку №1162 платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі- Закон №755), видається (надсилається) повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 1О-ЄСВ згідно з додатком 7 до цього Порядку. Датою зняття з обліку платника єдиного внеску є дата внесення запису до реєстру страхувальників.
Таким чином, по закінченню усіх дій по припиненню діяльності фізичній особі надаються довідки за формами № 12-ОПП та № 10-ЄСВ.
З огляду на зазначене, фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) та припинила свою адвокатську діяльність, не сплачує ЄСВ виключно за умови дотримання порядку зняття з обліку, а саме: подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою №8-ОПП та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ.
Водночас, як вбачається з матеріалів прави та доводів апеляційної скарги, позивачем  не надано до суду доказів дотримання процедури припинення перебування на податковому обліку, встановленої Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положенням про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року №1162.
Зокрема, позивач не надав суду докази зняття з обліку як платника єдиного внеску, а саме, повідомлення про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 1О-ЄСВ та довідку за формою №12-ОПП, як і доказів подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву про зняття з обліку за формою №8-ОПП та заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7- ЄСВ.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що формуючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-111132-17, контролюючий орган діяв відповідно до наданих йому повноважень та у встановленому законом порядку, оскільки позивач здійснює незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську у адвокатському об`єднанні, яка не є припиненою, а тому є платником єдиного соціального внеску.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м.  Києва 12 лютого 2020 року скасувати та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-111132-17.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                                Шурко О.І.

Судді:                                                                                                    Василенко Я.М.

                                                                                                              Ганечко О.М.