Дата документу 13.03.2020 Справа № 337/354/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 березня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 337/354/19
Провадження № 22-ц/807/936/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року в складі судді Котляра А.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС-ЗАПОРІЖЖЯ», треті особи: комунальне підприємство «Управління капітального будівництва», районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС-ЗАПОРІЖЖЯ», треті особи: КП «Управління капітального будівництва», районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 05 серпня 2018 року біля 22 години вона проходила по території паркової зони парку «Перемоги» по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя, де впала в яму, вириту у напрямку від центрального входу до дитячого майданчика. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка йшла разом з нею, впала на насип землі поруч з нею. 
О 22 годині 25 хвилин позивачка викликала швидку допомогу, її доставили до лікарні з діагнозом пошкодження зв`язок лівого гомілковостопного суглоба. Їй було призначено амбулаторне лікування та спостереження у травматолога, наслідки травми завдають їй біль при ходьбі. На лікування вона витратила 3315,73 грн. 
Крім того, зазначала, що внаслідок падіння в яму, лікування, зазнала моральних страждань, які оцінює в 30 000 грн. 
Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3315,73 грн та 30 000 грн моральної шкоди. 

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС-ЗАПОРІЖЖЯ» на користь ОСОБА_1 3 315,73 грн відшкодування матеріальної шкоди, 3 000 грн відшкодування моральної шкоди, а всього 6 315,73 грн.
Стягнуто з ТОВ «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС-ЗАПОРІЖЖЯ» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині визначення суми відшкодування моральної шкоди  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнувши з відповідача на її користь 30 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не повністю було враховано зміни в житті позивачки після отримання травми ноги, перенесене сильне нервове потрясіння, порушення спокою, нормального життя, необхідності звертатися за медичною і юридичною допомогою, згаяння вільного і робочого часу, те, що після отриманої травми позивачка тривалий час відчуває біль у травмованому місці.
Зокрема, вказувала, що судом не було враховано, що позивачка самостійно виховує доньку, травму вона отримала напередодні навчального року доньки, яка йшла в перший клас, в зв`язку із чим позивачка, попри несамовитий тяжкий біль у нозі, була вимушена відвідувати відповідні інстанції з метою збору необхідних довідок та документів для влаштування доньки в школу. Крім того, внаслідок травмування позивачки, її донька не мала можливості відвідувати платний басейн у серпні-вересні 2018 року, який був оплачений за зазначений період, оскільки відвідування басейну малолітніми дітьми без супроводження дорослих заборонено. Також, внаслідок падіння позивачки в яму, її донька дуже злякалася, що призвело до хвилювань позивачки за доньку. Крім зазначеного, вказала, що внаслідок травми, позивачка була позбавлена можливості доглядати за її бабусею, 1931 року народження, яка потребує догляду та піклування.

Учасники справи отримали копії апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.246-247, 249), проте не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ізч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн, виходив з того, що ОСОБА_1 внаслідок травми ноги, була певним чином обмежена у русі, що створило для неї незручності, змінило її звичний розклад життя, разом із тим, отримана травма не потребувала операційного втручання, позивачка мала можливість самостійно пересуватися, на наступний день повернулася до парку, де зробила фотознімки місця події. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено судом, що 05 серпня 2018 року о 22 годині 25 хвилин на диспетчерський пульт «103» надійшов виклик на адресу: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, до ОСОБА_1 , якій було встановлено попередній діагноз – пошкодження зв`язок лівого г/ст. суглоба (а.с.21). 
Згідно із копією картки виїзду №1183 від 05.08.2018, ОСОБА_1 пояснила, що йшла по стежці в парку на неосвітленій ділянці, потрапила ногою у вириту канаву (а.с.22).
Матеріалами справи підтверджено, що з місця події ОСОБА_1 було доставлено до КУ «Багатопрофільна міська клінічна лікарня № 9» з діагнозом: пошкодження зв`язок лівого гомілковостопного суглоба. Після огляду лікарем, позивачці було призначено амбулаторне лікування та спостереження у травматолога (а.с.25-29).
Позивачем було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів - 3315,73 грн., що підтверджується товарними чеками та квитанціями (а.с.23-24).
З фотознімків, наданих позивачкою суду першої інстанції, вбачається, що в парку по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя на ділянці поперек стежки знаходилася вирита яма, яка не огороджена стрічкою, або в інший спосіб. Фотознімки датовані 06.08.2018 року та 09.08.2018 року (а.с.47-49). 
Товариством з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС - ЗАПОРІЖЖЯ» проводились роботи з реконструкції центральної алеї скверу по пр. Ювілейному в Хортицькому районі у м. Запоріжжя (роботи з зовнішнього освітлення), які виконувались згідно із договором підряду № 091/18/75 від 19.04.2018 року, укладеного між комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» та відповідачем (а.с.13-20).
Згідно із п. 5.3.9 договору підряду відповідач зобов`язався створити безпечні умови для роботи виробничого персоналу та перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.
Відповідно до пункту 6.6. договору підряду, відповідальність за неналежне виконання та/або порушення підрядником умов цього договору несе підрядник.
Пунктом 9.1. договору підряду визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України та договором.

Частиною першої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частинами третьої та четвертою цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з розміром відшкодування моральної шкоди, визначений судом першої інстанції.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічні тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер та глибину душевних страждань позивачки, пов`язаних із отриманою нею травмою, характер цієї травми та спричинені нею обмеження у можливості реалізації позивачкою своїх звичок в повсякденному житті, а також з урахуванням інших обставин, які були зазначені позивачкою в позовній заяві, та керуючись вимогами розумності і справедливості, вважав достатнім 3 000 грн для компенсації душевних страждань, які позивачка зазнала внаслідок порушення її прав.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.
Доводи, на які вона посилається в апеляційній скарзі були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому суд першої інстанції, виходячи із доведеності позивачкою позовних вимог, засад розумності та справедливості обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої моральної шкоди є заниженим та не відповідає ступеню моральних страждань, які зазнала позивачка внаслідок отриманої нею травми не є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, в якому наведені мотиви визначення розміру шкоди.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки цей розмір відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні. 

Посилання позивачки на практику Європейського суду з прав людини, як на підставу визначення розміру моральної шкоди в більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції, не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже відповідно до вищевказаної судової практики розмір відшкодування моральної шкоди залежить від конкретних обставин справи. 

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскаржуване рішення містить висновки щодо результатів оцінки наданих сторонами доказів, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи та вимогами законодавства і не дають підстав уважати, що судом при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального чи порушені норми процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення з ТОВ «СИСТЕМНИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ СЕРВІС-ЗАПОРІЖЖЯ» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди колегією суддів не переглядається, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржується в цій частині.

Ураховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. 

Від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги позивачка звільнена, а тому ці витрати відшкодовуються за рахунок держави. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 рокув цій справі в частині розміру моральної шкоди – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Постанову складено 13 березня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова