Ухвала
 
27 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 290/794/18
провадження № 61-3562ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада                 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за позовом селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_2 про поновлення строку дії договору оренди землі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року СФГ «Шанс» звернулося до суду з позовом. 
Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_3 , який був співвласником земельних ділянок з кадастровим № 1821481000:13:000:0002 та              № 1821481000:15:000:0125, за життя уповноважив ОСОБА_1 на укладення з СФГ «Шанс» договору оренди вказаних земельних ділянок строком на 10 років.            ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 29 січня 2007 року ОСОБА_1 , на підставі вимог пункту 6 частини 1 статті 248 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) уклав договір оренди цих земельних ділянок з СФГ «Шанс» строком на 10 років. В подальшому, 27 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 набула право власності на 1/12 ідеальну частину земельної ділянки в порядку спадкування. Про перехід права власності на земельну ділянку спадкоємцю СФГ стало відомо лише у квітні 2018 року, у зв`язку із чим 06 травня 2019 року відповідачці було надіслано                лист-повідомлення із пропозицією поновити договір оренди. Оскільки                     ОСОБА_2 продовжувати договірні відносини з СФГ «Шанс» відмовилася, тому позивач просив визнати поновленим строком на 10 років договір оренди                    від 29 січня 2007 року із СФГ «Шанс» на 1/12 частину спільних земельних ділянок ОСОБА_2 , успадкованих від ОСОБА_3 , згідно державного акта на спільні земельні ділянки серії ЯБ № 844350 від 28 листопада 2006 року, виданого ОСОБА_1 .
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Шанс» залишено без задоволення.
Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2019 року залишено без змін.
21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Романівського районного суду Житомирської області                            від 04 листопада 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду                   від 22 січня 2020 року у вказаній вище справі, яку ухвалою Верховного Суду              від 16 березня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 842,00 грн; подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України; уточнити прохальну частину касаційної скарги у відповідності до вимог статті 409 ЦПК України, зазначивши, яке саме судове рішення Верховний Суд має прийняти за наслідками розгляду його касаційної скарги та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
У квітні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду на виконання вимог ухвали уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України відповідно до кількості учасників справи; уточнив прохальну частину відповідно до вимог статті 409 ЦПК України та квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 842,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного провадження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Судовий збір сплачено.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 3 частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Романівського районного суду Житомирської області цивільну справу № 290/794/19 за позовом селянського фермерського господарства «Шанс» до ОСОБА_2 про поновлення строку дії договору оренди землі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 .
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                       В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська