ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року 
м. Київ

Справа № 14/325"б" 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:
АТ "Укртрансгаз": Кравченко С. В.,
ТОВ "А.Т.К.": Прокопенко Т. Ю., 
ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдинг": Кущєв В. М., 
Офіс ГП: Збарих С. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод"                  Горука В. А.
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019
у складі колегії суддів: Крейбух О. Г. - головуючої, Коломис В. В., Юрчука М. І.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансенерго"
до Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод"
про визнання банкрутом

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст і підстави наведених у заяві вимог 

1. У провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа                         № 14/325"б" за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансенерго" (далі - ТОВ "Трансенерго") до Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" (далі - ВАТ "Коровинецький цукровий завод", боржник) про банкрутство. 

2. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.02.2018 у справі                          № 14/325"б" призначено ліквідатором ВАТ "Коровинецький цукровий завод" арбітражного керуючого Горука Віктора Андрійовича.

3. 02.07.2018 ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горук В. А. звернувся до Господарського суду Житомирської області з заявою від 02.07.2018 № 02-20/813/18 до Товарної Біржі "Електронні торги України" (далі - ТБ "Електронні торги України") в особі філії ТБ "Електронні торги України" в              м. Миколаїв про визнання аукціону, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013             ТБ "Електронні торги України" з продажу майна ВАТ "Коровинецький цукровий завод" та його результатів недійсними.

4. В обґрунтування заявлених вимог ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горук В. А. посилається на реалізацію колишнім ліквідатором боржника                      Захарченко І. В. майна ВАТ "Коровинецький цукровий завод" до затвердження судом реєстру (нового) вимог кредиторів (з врахуванням тих, що заявлені після постанови про визнання боржника банкрутом), що позбавило можливості створити представницькі органи кредиторів (збори та комітет) та визначити початкову вартість майна (ЦМК). Крім того вказує про недотримання під час проведення аукціону норм частини п`ятої статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"           (далі - Закон про банкрутство) щодо першочергового продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. 

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

5. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.11.1999 порушено провадження у справі № 14/325"б" про банкрутство ВАТ "Коровинецький цукровий завод".

6. Постановою Господарського суду Житомирської області від 18.07.2013 у справі № 14/325"б" припинено процедуру санації ВАТ "Коровинецький цукровий завод", припинено повноваження керуючого санацією боржника - арбітражного керуючого Горука Віктора Андрійовича; визнано ВАТ "Коровинецький цукровий завод" банкрутом; ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Захарченко Ірину Вікторівну.

7. 01.08.2013 комітетом кредиторів ВАТ "Коровинецький цукровий завод" прийнято рішення, оформлене протоколом від 01.08.2013 № 1 про здійснення продажу майна боржника шляхом проведення аукціону відповідно до діючого законодавства України. Крім того комітетом кредиторів вирішено доручити проведення торгів (аукціону) з продажу майна боржника - ТБ "Електроні торги України" шляхом проведення відкритих електронних торгів на вебсайті організатора: www.tbetu.com.ua. 

8. 10.08.2013 в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури № 148 (5648).

9. 21.08.2013 комітетом кредиторів ВАТ "Коровинецький цукровий завод" прийнято рішення, оформлені протоколом від 21.08.2013 № 2, зокрема, про те, що майно боржника за своїм станом на даний час не відноситься до цілісного майнового комплексу; проведення продажу майна банкрута відокремленими об`єктами нерухомості та обладнання.

10. 12.09.2013 між ліквідатором боржника Захарченко І. В. (замовник) та організатором аукціону ТБ "Електроні торги України" (виконавець) укладено договір № 12.09-447 про проведення аукціону.

11. 16.09.2013 ТБ "Електроні торги України" розміщено оголошення                                                        № 16/09-13/277/448-ОГ про проведення аукціону з продажу майна банкрута, призначеного 16.10.2013 по 31.10.2013, а саме: лот № 101465: 1) майно № 1 нерухоме майно - комплекс будівель та споруд, розташований за адресою Житомирська область , Романівський район, с. Печанівка , вул. Гордіївська, б . 103. Складається з 11-ти об`єктів виробничого призначення, загальною площею             981,4 кв.м., загальна кількість приміщень - 47; 2) майно № 2 - під`їзні залізничні колії (2027.68 кв.м.). Початкова вартість - 501 000,00 грн без можливості зниження початкової вартості на тому ж аукціоні. Аукціон проводиться вперше.

12. Згідно з висновком оцінювача ТОВ "Антан-Юг" від 02.09.2013 загальна оціночна вартість майна: нежитлового комплексу (11 об`єктів) та двох залізничних колій (№ 22 та № 23) ВАТ "Коровинецький цукровий завод" розташованих за адресою: Житомирська область, Романівський район, с. Печанівка, вул. Гордіївська, б. 103 склала 501 000,00 грн.

13. У період з 16.10.2013 по 31.10.2013 були проведені електронні торги з продажу майна боржника, за результатами яких аукціон визнано таким, що відбувся. Згідно з протоколом від 31.10.2013 № 447 про проведення аукціону визначено переможця торгів - Фізичну особу-підприємця Винника Євгена Олександровича (далі - ФОП Винник Є. О.) з запропонованою ним ціною в сумі 506 000,00 грн.

14. 05.11.2013 переможець аукціону ФОП Винник Є. О. перерахував згідно платіжного доручення № 73 на рахунок ВАТ "Коровинецький цукровий завод" кошти у сумі 455 910,00 грн.

15. 14.11.2013 та 15.11.2013 між ВАТ "Коровинецький цукровий завод" в особі арбітражного керуючого Захарченко І. В. та ФОП Винником Є. О. укладено договори купівлі-продажу майна боржника (нерухомого та рухомого).

16. Згодом спірне майно ФОП Винником Є. О. було реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." (далі - ТОВ "А.Т.К.") за договорами купівлі-продажу, а саме: договором купівлі-продажу від 22.01.2014, посвідченим приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 94; договором купівлі-продажу від 22.01.2014, посвідченим приватним нотаріусом Романівського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонним Є. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 95.

17. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 07.04.2014 у справі № 14/325"б", окрім іншого, заборонено ліквідатору боржника Захарченко Ірині Вікторівні до утворення нових представницьких органів кредиторів по справі, здійснювати реалізацію всього рухомого та нерухомого майна боржника -       ВАТ "Коровинецький цукровий завод", за винятком майна, що є предметом забезпечення та виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує; заборонено ТБ "Електронні торги України" в особі філії ТБ "Електронні торги України" в м. Миколаїв до утворення нових представницьких органів кредиторів по справі, проводити аукціон з продажу рухомого та нерухомого майна боржника, за винятком майна, що є предметом забезпечення та виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує.
18. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 у справі                         № 14/325"б", серед іншого, викладено реєстр вимог кредиторів                                ВАТ "Коровинецький цукровий завод" з урахуванням вимог до боржника конкурсних і поточних кредиторів; усунуто арбітражного керуючого            Захарченко І. В. від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод"; тимчасове виконання обов`язків ліквідатора боржника в частині обов`язків зі збереження майна, документації, печаток та штампів боржника до призначення у визначеному Законом про банкрутство порядку ліквідатора банкрута покладено на арбітражного керуючого Захарченко І. В.

19. Зокрема, усуваючи арбітражного керуючого Захарченко І. В. від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод", місцевим господарським судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів проведення арбітражним керуючим Захарченко І. В. аналізу фінансового становища банкрута у ліквідаційній процедурі підприємства, що свідчить про невиконання арбітражним керуючим обов`язків у вказаній частині. Проведена у 2013 році арбітражним керуючим Захарченко І. В. інвентаризація активів і зобов`язань ВАТ "Коровинецький цукровий завод" не відповідає зазначеним вище вимогам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, оскільки арбітражним керуючим складено 3 інвентаризаційних описи основних засобів. Докази проведення інвентаризації нематеріальних активів; незавершених капітальних інвестицій; запасів; біологічних активів; готівки, грошових коштів та їх еквівалентів, бланків документів суворої звітності; дебіторської та кредиторської заборгованості; витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень та резервів у матеріалах справи відсутні. Крім того, всупереч вимогам абзацу 2 пункту 7 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань арбітражним керуючим Захарченко І. В. не здійснювалася інвентаризація активів та зобов`язань банкрута у 2014-2016 роках. Отже, арбітражним керуючим Захарченко І. В. не вжито належним чином заходи щодо збереження майна банкрута, що спричинило вільний доступ сторонніх осіб до активів банкрута та їх руйнацію, отримання фізичними особами травм різного ступеню тяжкості. Ураховуючи наведені недоліки виконання обов`язків ліквідатора банкрута арбітражним керуючим Захарченко І. В., суд дійшов висновку, що ліквідатором банкрута у ході ліквідаційної процедури банкрута не було виконано передбаченого Законом про банкрутство обов`язку щодо проведення аналізу фінансового становища банкрута. Ліквідатором банкрута неналежно виконувались обов`язки щодо забезпечення збереження майна банкрута, здійснення інвентаризації, закриття рахунків банкрута у банківських установах, окрім ліквідаційного, вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

20. Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 у справі                                  № 14/325"б" касаційні скарги ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Захарченко І. В. та ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдінг" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 в частині припинення провадження у справі в частині вимог                 ЗАТ "ІСТ-ВЕСТ-ЛІНК" до боржника та в частині реєстру вимог кредиторів                                ВАТ "Коровинецький цукровий завод" скасовано, а справу № 14/325"б" в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області, в іншому складі суду; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 16.01.2017 щодо пункту 1) припинення провадження у справі в частині вимог СТОВ "Хлібороб" до боржника; пункту 11) задоволення заяви управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирської області від 30.09.2014 в частині припинення повноважень ліквідатора банкрута Захарченко І. В.; пункту 12) усунення арбітражного керуючого Захарченко І. В. від виконання обов`язків ліквідатора                              ВАТ "Коровинецький цукровий завод" залишено без змін.

21. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.02.2018 у справі                          № 14/325"б" призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого  Горука В. А., яким 02.07.2018 до Господарського суду Житомирської області подано заяву про визнання результатів аукціону, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013, ТБ "Електронні торги України" з продажу майна банкрута недійсними.

22. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 31.01.2019 у справі                            № 14/325"б" вказану заяву ліквідатора Горука В. А. прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання з розгляду цієї заяви ліквідатора; залучено до участі у розгляді вказаної заяви ліквідатора боржника Горука В. А. про визнання недійсними результатів аукціону - ТБ "Електронні торги України" в особі філії ТБ "Електронні торги України" в м. Миколаїв та ФОП Винника Є. О.

23. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 28.02.2019 у справі № 14/325"б" залучено до участі у розгляді заяви ліквідатора                                       ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. - Торгову біржу "Перший електронний майданчик" та згодом ухвалою від 16.04.2019 - ТОВ "А.Т.К.".

24. 04.06.2019 на електронну адресу Господарського суду Житомирської області надійшла заява ТОВ "А.Т.К." від 01.06.2019 про застосування строків позовної давності до заяви ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання недійсними результатів аукціону.

25. В обґрунтування заяви ТОВ "А.Т.К." зазначає, що воно є добросовісним набувачем та власником майна, а тому не може бути позбавлене права власності на предмет купівлі-продажу. При цьому ліквідатором боржника не вказано правові підстави недійсності аукціону та не визначено предмет позову, який може бути предметом судового розгляду, окрім того, ним пропущений строк позовної давності.

26. 05.06.2019 на електронну адресу Господарського суду Житомирської області надійшла заява ФОП Винника Є. О. від 04.06.2019 про застосування строків позовної давності до заяви ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання недійсними результатів аукціону.

27. В обґрунтування заяви ФОП Винник Є. О. вказує, що він є добросовісним набувачем придбаного на аукціоні майна. Ліквідатором не зазначено правові підстави недійсності аукціону та не визначено предмет позову, який може бути предметом судового розгляду, окрім того, ним пропущений строк позовної давності.

28. 13.06.2019 до Господарського суду Житомирської області від ліквідатора боржника Горука В. А. надійшли відзиви від 11.06.2019 № 02-01/60-19 на заяву ТОВ "А.Т.К." та заяву ФОП Винника Є. О. про застосування строків позовної давності, в яких арбітражний керуючий зазначає, що аукціон то його результати порушують права банкрута та його кредиторів, а тому просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, за умови якщо суд визнає його пропущеним.

29. У відповідних відзивах, ліквідатором боржника Горуком В. А., окрім іншого, зазначено, що з моменту призначення його арбітражним керуючим ліквідатором у справі у нього виникли повноваження, і тому саме з цього моменту починається перебіг позовної давності. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності ліквідатор вказує, що починаючи з 24.10.2014 по 02.07.2018, дати подачі заяви, провадження у справі тривало впродовж -  7,21 місяців (а саме 13.01.2016 - 04.02.2016; 13.12.2016 - 01.02.2017;         31.08.2017 - 14.02.2018), інший час воно було зупинене. Також зазначає про невиконання попереднім ліквідатором боржника - арбітражним керуючим Захарченко І. В. передбачених законом обов`язків у справі, яку ухвалою суду 16.01.2017 було усунуто від виконання обов`язків ліквідатора банкрута. Крім того відзначає, що Захарченко І. В. не передала документацію стосовно результатів аукціону, проведеного з 16.10.2013 по 31.10.2013. З урахуванням наведеного, ліквідатор вважає, що аукціон та його результати порушує права банкрута та його кредиторів. Тому, якщо суд визнає строк позовної давності пропущеним, ліквідатор просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 

30. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 у справі                            № 14/325"б" заяву ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання недійсними результатів аукціону задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу майна ВАТ "Коровинецький цукровий завод", проведеного ТБ "Електронні торги України" в особі філії ТБ "Електронні торги України" в м. Миколаїв в період з 16.10.2013 по 31.10.2013.

31. Ухвала місцевого господарського суду першої інстанції мотивована здійсненням підготовки та проведенням оспорюваного аукціону з порушенням норм чинного законодавства та недотриманням норм Закону про банкрутство, що регулюють відповідні питання (реалізацією ліквідатором майна до затвердження судом реєстру (нового) вимог кредиторів (з врахуванням тих, що заявлені після постанови про визнання боржника банкрутом), відсутністю в справі доказів реєстрації бажаючих на участь в електронних торгах на вебсайті ТБ "Електронні торги України", присвоєння їм індивідуальних кодів учасників та внесення гарантійних внесків учасниками аукціону) та наявністю самостійної підстави для визнання результатів аукціону недійсними з огляду на порушення ліквідатором банкрута - Захарченко І. В. положень частини п`ятої статті 44 Закону про банкрутство. Крім того, керуючись приписами частини п`ятої статті                       267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), місцевий господарський суд визнав поважними причини пропущення ліквідатором Горуком В. А. строків позовної давності до поданої заяви про визнання недійсними результатів аукціону.

32. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 ухвалу Господарського суду Житомирської області (про визнання недійсними результатів аукціону) від 24.09.2019 у справі № 14/325"б" скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора                          ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ВАТ "Коровинецький цукровий завод", проведеного ТБ "Електронні торги України" в особі філії ТБ "Електронні торги України" в м. Миколаїв в період з 16.10.2013 по 31.10.2013 відмовлено.

33. Апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові погодився з висновком суду першої інстанції щодо здійснення підготовки, проведення аукціону з порушенням Закону про банкрутство та наявності самостійної підстави для визнання недійсними результатів оспорюваного аукціону з продажу майна банкрута, оскільки зазначений аукціон відбувався без дотримання вимог частини п`ятої статті 44 Закону про банкрутство щодо встановленого порядку та вартості реалізації майна. З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вказав, що порушене право ВАТ "Коровинецький цукровий завод" та його кредиторів через проведення ліквідатором            Захарченко І. В. незаконного аукціону з продажу майна банкрута підлягає захисту.

34. Разом з тим суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого господарського суду щодо поважності пропуску ліквідатором Горуком В. А. строку позовної давності з заявою про визнання недійсними результатів аукціону зазначивши, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав поважними причини пропущення строку позовної давності арбітражним керуючим Горуком В. А. з тих підстав, що він був призначений ліквідатором          ВАТ "Коровинецький цукровий завод" лише 01.02.2018 і відповідно довідався про вчинення протиправних дій (реалізація майна частинами) не в інтересах банкрута лише з часу його призначення.

35. Відтак апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ліквідатора боржника арбітражного керуючого Горука В. А. про визнання недійсним результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013 ТБ "Електронні торги України" у зв`язку зі спливом строку позовної давності про який було заявлено переможцем торгів  - ФОП Винником Є. О. та власником майна на момент розгляду                               заяви - ТОВ "А.Т.К.".

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог

36. Не погоджуючись з наведеною постановою апеляційного господарського суду від 11.12.2019 ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горук В. А. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою з вимогою її скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду від 24.09.2019 залишити в силі.

РУХ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

37. 27.12.2019 ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горук В. А. звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 у справі № 14/325"б".

38. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 14/325"б" визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, суддів - Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020.

39. Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 14/325"б" за касаційною скаргою ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 та призначено розгляд скарги на 13.02.2020.

40. 06.02.2020 до Верховного Суду від ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдинг" надійшли пояснення на касаційну скаргу від 05.02.2020                № 1-02/20, в яких компанія просить задовольнити касаційну скаргу ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. в повному обсязі. 

41. 11.02.2020 на адресу Верховного Суду від ТОВ "А.Т.К." надійшов відзив на касаційну скаргу від 05.02.2020, в якому товариство просить скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.

42. Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2020 відкладено розгляд касаційної скарги у справі № 14/325"б" до 05.03.2020.

43. Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 задоволено клопотання                                                    ВАТ "Коровинецький цукровий завод" б/н від 26.02.2020, яке надійшло до суду 02.03.2020, про участь у судовому засіданні у справі № 14/325"б" в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Житомирської області забезпечити проведення відеоконференції 05.03.2020 у приміщенні цього суду. 

44. У судове засідання 05.03.2020 з`явилися представники АТ "Укртрансгаз",  ТОВ "А.Т.К.", ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдинг" та Офісу Генерального прокурора, які надали пояснення у справі.

45. Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності повноважних представників решти учасників справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги 

Доводи ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А.

46. Ліквідатор ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горук В. А. в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, зазначаючи, зокрема, таке:
- переможцем аукціону ФОП Винником Є. О. не заявлялось про застосування строків позовної давності в апеляційній інстанції;
- ФОП Винник Є. О. та ТОВ "А.Т.К." не є сторонами у даному позовному провадженні, тому не мають права на подання заяви про застосування строку позовної давності. Крім того, ТОВ "А.Т.К." не є учасником правовідносин у спірному аукціоні;
- апеляційним господарським судом не враховано усього переліку підстав поважності пропуску строку позовної давності, які були враховані судом першої інстанції;
- справа розглянута незаконним складом суду, зокрема, заява ліквідатора розглянута за повторної участі суддів, які здійснювали розгляд цієї справи.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 

Доводи ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія "Тай-Пен Холдинг"
47. У поясненнях на касаційну скаргу ЗАТ "Фінансово-енергетична компанія    "Тай-Пен Холдинг" підтримує доводи скаржника наведені у касаційній скарзі зазначаючи, що переможцем аукціону ФОП Винником Є. О. не заявлялось про застосування строку позовної давності та судом апеляційної інстанції не враховано поважності причин пропуску строку позовної давності. Крім того вказує, що ТОВ "А.Т.К." не є стороною у даному позовному проваджені та не є стороною у справі про банкрутство.

Доводи ТОВ "А.Т.К."
48. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "А.Т.К." не погоджується із доводами касаційної скарги ліквідатора боржника та вказує про відсутність підстав для задоволення скарги, зокрема, з огляду на таке:
- судом апеляційної інстанції правомірно зазначено про відсутність підстав для поновлення строку позовної давності для звернення до суду із заявою про визнання недійсними результатів аукціону;
- безпідставне порушення строків позовної давності є порушенням принципу правової визначеності та принципу рівності сторін;
- заміна ліквідатора та призначення нового ліквідатора не є підставою для поновлення строку позовної давності;
- під час розгляду заяви не може бути порушений принцип мирного володіння майном.

Доводи інших учасників справи
49. Від інших учасників відзивів на касаційну скаргу не надійшло. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

50. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон № 460-XI), яким до окремих положень ГПК України внесені зміни.

51. Водночас пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону           № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
52. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

53. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

54. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

55. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції

56. Предметом судового розгляду у цій справі є заява ліквідатора                           ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання аукціону з продажу майна боржника та його результатів недійсними.

57. Задовольняючи вимоги заяви ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність й обґрунтованість заявлених ліквідатором вимог та визнав поважними причини пропуску заявником строку позовної давності на звернення з цією заявою до суду, тоді як апеляційний господарський суд скасовуючи судове рішення місцевого господарського суду погодився з позицією суду першої інстанції щодо порушення права боржника та його кредиторів через проведення ліквідатором Захарченко І. В. оспорюваного аукціону, однак визнав помилковим висновок місцевого суду щодо поважності пропуску заявником строку позовної давності та зазначив, що заміна ліквідатора у справі та призначення нового, не є підставою для визнання поважними причин пропущення позовної давності.

58. Отже, враховуючи предмет заявлених вимог, зміст обґрунтувань заявника, висновки судів попередніх інстанцій, доводи касаційної скарги наведені у пункті 46 цієї постанови, а також передбачені статтею 300 ГПК України межі перегляду у касаційному порядку судових рішень, необхідним є з`ясування питання застосування позовної давності у справі про банкрутство (початку відліку строку, поважності причин його пропуску), суб`єктів права на звернення до суду з заявою про застосування строку позовної давності за наслідком чого буде встановлено наявність (відсутність) підстав для задоволення вимог заяви ліквідатора.

Щодо позовної давності у справі про банкрутство 

59. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

60. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

61. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

62. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 

63. Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 

64. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 924/1114/18, від 03.04.2018 у справі № 910/31767/15).

65. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

66. Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

67. Суд зазначає, що і в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

68. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів боржника. Тому при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14).

69. У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу. Отже, при дослідженні питання пропуску позовної давності в спорі слід з`ясовувати, коли про порушення своїх прав довідався або міг довідатися боржник в особі уповноваженого органу.

70. Тож при тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, дізналася або могла довідатися особа, що є носієм права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження із захисту цього права. У справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий, на якого за законом на підставі рішення суду покладаються обов`язки та надаються повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора. При цьому і в разі пред`явлення у межах справи про банкрутство позову самою особою, право якої порушене (боржником), і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути арбітражний керуючий, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина перша статті 261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

71. Відповідно до частини восьмої статті 261 ЦК України винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

72. Тому визначення початку перебігу строку позовної давності з дня, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про оспорюваний правочин, не відповідає наведеним правилам застосування норми матеріального права (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012).

73. Тлумачення частини п`ятої статті 261 ЦК України свідчить, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог.

74. Правова природа процедури реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - переможця торгів (аукціону), невід`ємною і завершальною стадією якої є оформлення результатів такого продажу договором купівлі-продажу, що укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Отже, особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. 

75. Таким чином, правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-370цс16, від 14.12.2016 у справі № 3-1406гс16 та постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.10.2019 у справі № 5006/5/39б/2012). 

76. Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

77. Отже, для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд від  14.03.2018 у справі № 464/5089/15, від 04.04.2019 у справі № 910/15456/17, від 28.05.2019 у справі 5015/118/11 та від 22.10.2019 у справі                               № 910/15453/17).

78. З урахуванням викладеного помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що можна вважати початком перебігу позовної давності день вчинення правочину (укладання договору), який збігається із днем, коли юридична особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права, тоді як висновок апеляційного господарського суду про те, що днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (проведення аукціону, укладання договору) в цій частині щодо початку перебігу строку є правомірним. 

Щодо поважності пропуску строку позовної давності 

79. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

80. За змістом наведених норм, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у спорі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу. Тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України (аналогічні позиції викладені у постановах Касаційного господарського  суду у складі Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 910/11614/18, від 22.08.2019 у справі № 910/15453/17, від 03.09.2019 у справі № 920/903/17, від 19.11.2019 у справі № 910/16827/17).

81. Водночас позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц та від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17).

82. Отже, суд має право надати особі (визнати право на) судовий захист порушеного права за сукупності умов:
- особа (позивач) наведе поважні, на її думку, причини пропуску позовної давності при зверненні до суду за захистом порушеного права, вказавши на конкретні обставини, які об`єктивно перешкоджали їй звернутися за захистом порушеного права у межах позовної давності, та надасть суду докази, що підтверджують існування цих обставин (стаття 74 ГПК України);
- суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження цих обставин, встановить їх існування та дійде висновку про їх об`єктивний характер, і, відповідно, про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права.

83. За відсутності будь-якої з наведених умов, суд не має права визнавати існування поважних причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, надавати у зв`язку з цим особі (позивачу) судовий захист порушеного права та задовольняти відповідні вимоги (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/9158/16).

84. У пункті 10.20 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012 зроблено висновок, що  вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі, стороною якого є боржник, що вирішується у справі про банкрутство, суди мають виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для боржника своєчасно звернутися за захистом порушеного права. Тому, вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності у спірних правовідносинах, суд, з огляду на положення статті 13 ЦК України ("Межі здійснення цивільних прав"), має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення права на захист порушеного права (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи  на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання: надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо. 

85. Крім того у пункті 10.21 згаданої постанови судом звернуто увагу що закон (норми ЦК України, спеціальні норми Закону про банкрутство тощо) не встановлює переліку поважних причин пропуску позовної давності. А тому, судовою палатою Верховного Суду зазначено про виняткову необхідність надати висновок у питанні поважності причин пропуску позовної давності при вирішенні спорів у справах про банкрутство, здійснивши правову кваліфікацію обставин порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого як самостійних причин пропуску позовної давності при вирішенні спорів у справах про банкрутство, не вдаючись до оцінки цих обставин у цій справі. У справах про банкрутство ці обставини мають місце на підставі рішення суду в силу закону (Закону про банкрутство тощо) та настають з ухваленням рішення про порушення провадження у справі про банкрутство.

86. Відтак Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у спорі, що вирішується у справі про банкрутство, обставини порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого самі по собі (за відсутності інших обставин) не можуть розглядатись судами як виключення, що вказують на їх винятковий характер, свідчити про об`єктивність перешкоди для заявника звернутись за захистом порушеного права у межах позовної давності, а відповідно і бути поважною причиною (причинами) пропуску цього строку.

87. За наведеного обґрунтованою є позиція апеляційного господарського суду про те, що заміна ліквідатора у справі та призначення нового, окремо не є підставою вважати поважними причини пропущення позовної давності.

88. Разом з тим, висновок суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованого визнання місцевим господарським судом поважними причин пропуску ліквідатором строку позовної давності є передчасним з огляду на таке.

89. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

90. Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

91. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

92. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

93. Втім наведеного судом апеляційної інстанції не враховано та зроблено висновок щодо необґрунтованості поважності причин пропуску заявником строку позовної давності виключно через призму оцінки обставини призначення ліквідатора у справі, тоді як оцінки решті обставин наведених ліквідатором боржника у відзивах на заяви про застосування строків позовної давності (тривалість розгляду справи, її неодноразове зупинення, усунення попереднього арбітражного керуючого, неналежне виконання ним обов`язків тощо, а.с. 69-74, том 86) та які взято за основу місцевим господарським судом під час визнання поважності причин пропуску позовної давності не надано.

94. Крім того суд зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій зроблено без належного урахування та з`ясування суб`єктів права на звернення до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

Щодо суб`єктів права на звернення до суду з заявою про застосування строку позовної давності.

95. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. 

96. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

97. Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульоване із застосуванням слова "лише" (синонім "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави стверджувати, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі суд не застосовує позовної давності. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 12.03.2017 у справі № 6-3063цс16 від якого не вбачається підстав для відступу. 

98. Тобто цією нормою передбачено правило згідно яким суб`єктом звернення із заявою про застосування строків позовної давності є виключно сторона у спорі.

99. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що для цілей застосування частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у цивільному процесі": сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. У спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи теж заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, пункт 66 постанови від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц).

100. Частиною п`ятою статті 41 ГПК України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом про банкрутство.

101. Згідно із статтею 1 Закону про банкрутство учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. 

102. Законом про банкрутство визначено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут). Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

103. Разом з тим, окрім наведеного, Законом про банкрутство передбачено, розгляд в межах провадження у справі про банкрутство спорів за участю боржника, зокрема, спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна.

104. Правовий аналіз наведеного вище свідчить, що поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не є тотожним поняттю учасника (сторони) у справі про банкрутство, оскільки обмежується колом учасників яких стосуються спірні правовідносини.

105. У справі, що розглядається предметом розгляду є вимоги ліквідатора боржника про визнання аукціону та його результатів недійсними, яка з урахуванням висновків, що містяться у пунктах 74, 75 цієї постанови та висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 725/3212/16-ц щодо правової природи процедури реалізації майна на аукціонах (прилюдних торгах) є фактично вимогою про визнання недійсним правочину. 

106. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

107. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі               № 910/856/17 та від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 зроблено висновок, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. 

108. Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

109. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/856/17).

110. Аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 06.02.2018 у справі № 911/845/17 та від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17, яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/856/17. У наведених постановах касаційний суд висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально - правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем. 

111. Звідси належним суб`єктним складом, а відтак сторонами спору про визнання аукціону та його результатів недійсними є склад учасників за участю продавця, переможця аукціону та організатора цього аукціону.

112. Такими сторонами у цій справі є ВАТ "Коровинецький цукровий завод" (продавець майна), ФОП Винник Є. О. (покупець майна) та ТБ "Електронні торги України" (організатор аукціону).

113. Разом з тим, одну із заяв про застосування строку позовної давності до суду подано ТОВ "А.Т.К.", яке хоча є учасником розгляду заяви про визнання аукціону та його результатів недійсними, однак не є стороною спору про визнання аукціону та його результатів недійсними, що не враховано судами попередніх інстанцій.

114. В свою чергу заяву учасника спірних правовідносин ФОП Винника Є. О. про застосування строків позовної давності від 04.06.2019, яка надійшла на електронну адресу суду 05.06.2019, надіслано без її скріплення електронним цифровим підписом заявника (а.с. 189-192, том 85).

115. Попри вказане судами попередніх інстанцій наведені обставини залишено поза увагою та не надано оцінку заяві ФОП Винника Є. О. на предмет її відповідності вимогам електронного документа, визначеним частинами третьою, п`ятою статті 5, статті 6, 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", частини восьмої статті 42 ГПК України за якими електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

116. Крім того судами не надано оцінки на предмет її узгодження із пунктом 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) згідно із яким документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

117. Суд акцентує, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак, її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. Таке розуміння реалізації звернення до суду з заявою про сплив строку позовної давності є усталеним у судовій практиці та підтверджується висновками, що містяться в постанові Верховного Суду від 16.08.2017, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019, від 20.09.2019 у справі № 904/4342/18, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 303/238/16-ц, від 20.11.2019 у справі                                № 360/1415/15-ц.

118. Разом з тим оцінка такої заяви (форми, змісту), реалізації та наявності права на звернення з цією заявою здійснюється судом, яким розглядаються заявлені вимоги, що не врахував місцевий та апеляційний господарський суд в силу наявних в нього повноважень передбачених статтями 86, 269 ГПК України, тоді як суд касаційної інстанції згідно із статтею 300 ГПК України позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій.

119. Суд зазначає, що завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

120. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України"). 

121. Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станкевич проти Польщі").

122. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії" та у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини "Хамідов проти Росії").

123. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

124. Однак, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, оскільки судами допущено неповне з`ясування фактичних обставин, та не досліджено докази, які мають значення для правильного вирішення справи.

125. Не з`ясувавши відповідних обставин, не дослідивши пов`язані з ними докази, попередні судові інстанції допустили порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду заяви ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання аукціону та його результатів недійсними. 
Щодо незаконного складу суду апеляційної інстанції

126. Доводи скаржника щодо незаконного складу суду апеляційної інстанції, зокрема, розгляду заяви ліквідатора за повторної участі суддів апеляційного господарського суду, які здійснювали розгляд цієї справи після скасування судових рішень прийнятих за їх участі судом відхиляються з огляду на їх безпідставність, оскільки у цій справі мало місце скасування судових рішень, які не опосередковують рух справи, тому справа передавалась на розгляд (новий розгляд) до відповідного господарського суду в іншому складі суду лише у відповідній частині (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2018 у справі                № 5/80-Б).

Щодо суті касаційної скарги

127. Ураховуючи наведене вище суд касаційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ліквідатора ВАТ "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

128. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

129. Згідно із пунктами 1, 2 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

130. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

131. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

132. Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін та вирішити питання щодо застосування позовної давності до заявлених вимог ліквідатором про визнання аукціону та його результатів недійсними.

Щодо судових витрат

133. Частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

134. Оскільки в цьому випадку справа направляється на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Висновки щодо застосування норм права 

135. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності при зверненні за захистом порушеного права у спорі, стороною якого є боржник, що вирішується у справі про банкрутство, суди мають виходити з їх об`єктивного, а не суб`єктивного характеру, тобто з обставин, які підтверджують ці причини та вказують на існування об`єктивної перешкоди для боржника своєчасно звернутися за захистом порушеного права.

136. У спорі, що вирішується у справі про банкрутство, обставини порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого самі по собі (за відсутності інших обставин) не можуть розглядатись судами як виключення, що вказують на їх винятковий характер, свідчити про об`єктивність перешкоди для заявника звернутись за захистом порушеного права у межах позовної давності, а відповідно і бути поважною причиною (причинами) пропуску цього строку.

137. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України передбачено правило згідно яким суб`єктом звернення із заявою про застосування строків позовної давності є виключно сторона у спорі.

138. Поняття сторони спору про визнання аукціону та його результантів недійсними, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не є тотожним поняттю учасника (сторони) у справі про банкрутство, оскільки обмежується колом учасників яких стосуються спірні правовідносини.

139. Сторонами спору про визнання аукціону та його результатів недійсними, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство є продавець, переможець аукціону та організатор цього аукціону.

140. Застосування наслідків позовної давності встановлених частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України здійснюється лише за заявою сторони у спорі, тоді як подання такої заяви учасником справи, який не є стороною у спорі виключає можливість застосування таких наслідків. 

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.09.2019 у справі № 14/325"б" скасувати повністю.

3. Справу № 14/325"б" направити на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області в частині розгляду заяви ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" Горука В. А. про визнання недійсним результатів аукціону проведеного з 16.10.2013 - 31.10.2013.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. О. Банасько

Судді                                                                                             О. В. Васьковський

                                                                                                      В. Г. Пєсков