Дата документу 31.03.2020 Справа № 336/3851/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 336/3851/19 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Провадження №22ц/807/737/20                                  Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 березня 2020 року         м. Запоріжжя
       Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого:        Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
        Крилової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року по справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання.
В обґрунтування своїх вимог зазначали, що Концерн «Міські теплові мережі» уклав з ОСОБА_1 договір від 21 вересня 2010 року «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води». На підставі договору, у період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року ними надавалися ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані послуги на суму 18749,74 грн. відповідачем не сплачені.
З огляду на наведене, просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 18749,74 грн. та 1921 грн. судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 18749,74 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 1921 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з наявності заборгованості ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне встановлення обставин справи, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Стягнути судові витрати з Концерну «Міські теплові мережі». 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції неправомірно прийняв довідку про заборгованість, оскільки остання підписана не уповноваженою особою та не містила офіційних реквізитів, дати видачі, номеру реєстрації, печатки підприємства. Зазначає, що нею заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання було погашено у вересні 2018 року, про що позивач був повідомлений. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Відповідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 31 січня 2020 року в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.
В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Так, вбачається з матеріалів справи, що 21 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та Концерном «Міські теплові мережі» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 8-9). 
За умовами вказаного договору Концерн «Міські теплові мережі» зобов`язався надавати ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. Споживач зобов`язалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона \ боржник\   зобов`язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції в якості доказу заборгованості ОСОБА_1 було прийнято довідку щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення (а.с. 5). 
Відповідно до ч. 1 ст. 76  ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77  ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Приймаючи до уваги вищезазначену довідку, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що надана позивачем довідка не відповідає вимогам ст. 78 ЦПК України, а саме в довідці не зазначено офіційних реквізитів, вих. №, дати її складання. Документ також не засвідчено належним чином (відсутня печатка). 
Таким чином, довідка не є належним доказом заборгованості ОСОБА_1 за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 
Разом з тим, в матеріалах справи містяться копії рахунків на сплату житлово-комунальних послуг за серпень 2018 року (а.с. 35), відповідно до якого, заборгованість за послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 складає 11149,74 грн. 
З копії квитанції № 1360-4458-7274-0733 від 22 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено вказану заборгованість у розмірі 11149, 74 грн. (а.с. 33).
З копії рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за вересень 2018 року вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед Концерном «Міські теплові мережі» (а.с. 34).
Таким чином, заявлений позов підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати послуг за теплопостачання, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, то суд апеляційної інстанції скасовує рішення про задоволення вимог і розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання.
В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України в разізадоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію за рахунок іншої сторони судових витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме документально підтверджених витрат понесених нею по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.141, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:
У задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання - відмовити.
Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню. 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 31 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: