ПОСТАНОВА
Іменем України

27 березня 2020 року 
Київ
справа №2-а/1970/779/12
адміністративне провадження №К/9901/28405/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області 
на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року (головуючий суддя - Білоус І.О.)
та постанову Львівського апеляційного адміністративного від 17 березня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Богаченко С.І., судді - Рибачук А.І., Старунський Д.М.)
у справі №2-а/1970/779/12
за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»
до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі 
третя особа: Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків 
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - Товариство, позивач, платник) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ, контролюючий орган,       відповідач 1), управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі (далі - управління ДКС України, відповідач 2), третя особа: Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків  про визнання бездіяльності протиправною, стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств в розмірі 710    896, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що у встановлений законом строк та спосіб звернулося до відповідача 1 з заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток, однак відповідач, всупереч вимог податкового законодавства не вжив передбачених законом заходів, а саме не сформував та не подав до відповідача 2 відповідний висновок про повернення платнику наявної суми переплати.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій виходив з того, що заява платника про повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток подана Товариством поза межами встановленого законодавством 1    095 денного строку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»  задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, що виявилась у невиконанні передбачених законодавством дій, заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»;

- стягнуто з відповідного рахунку Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 710 896 грн;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 219 грн.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що Тернопільським окружним адміністративним судом помилково не враховано подані позивачем заяви про повернення надміру сплаченого податку від 01.04.2011, 27.04.2011, 04.05.2011, 06.06.2011, 12.07.2011, 02.08.2011, 15.12.2011, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про порушення позивачем встановленого податковим законодавством 1 095 денного строку звернення з відповідною заявою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2012 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Направляючи справу на новий розгляд Вищий адміністративний суд України зазначив, що платник податку має право на повернення надміру сплачених грошових коштів у випадку подання ним заяви про таке повернення з дотримання строків, встановлених ст. 102 Податкового кодексу України. Суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є пред`явлення позову про стягнення коштів з державного бюджету, при цьому зазначив, що судами помилково не залучено до участі у справі в якості другого відповідача розпорядника бюджетних коштів - відповідне управління Державної казначейської служби України.

За результатами нового розгляду справи, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від  27 липня 2015 року адміністративний позов задоволено:

- стягнуто  з Державного бюджету України на користь  Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк" суму надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у сумі 710 896, 00 грн;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк" судові витрати у розмірі 2 146 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, Тернопільський окружний адміністративний суд виходив з того, що позивачем дотримано встановлений ст. 1 095 денний строк звернення з заявою про повернення надміру сплачених грошових коштів, а тому сума переплати підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року апеляційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області - задоволено частково. Змінено постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року по справі №2-а/1970/779/12, викладено  резолютивну частину постанови в наступній редакції:

"Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції і Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі третя особа Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання бездіяльність протиправною та стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, що виявилась у невиконанні передбачених законодавством дій, заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Стягнути з відповідного рахунку Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» суму надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 710 896 (сімсот десять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судові витрати із сплати судового збору в сумі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень.

Стягнути із Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 396 (дві тисячі триста дев`яносто шість) гривень за реквізитами: одержувач Державний бюджет Галицького району м. Львова, код ЄДРПОУ 38007573, розрахунковий рахунок 31219206781004, банк одержувача ГУДКУ у Львівській області, МФО банку 825014, призначення платежу судовий збір, назва суду, де розглядається справа Львівський апеляційний адміністративний суд, код за ЄДРПОУ суду, де розглядається справа 34668371".

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив про правильність висновків Тернопільського окружного адміністративного суду про наявність у позивача надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 710 896 та дотримання останнім встановленого ст. 102 Податкового кодексу України строку звернення з відповідною заявою про повернення надміру сплачених грошових коштів, при цьому зазначив, що судом першої інстанції не вирішено усі заявлені позовні вимоги. 

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач 1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог касаційної скарги Тернопільська ОДПІ посилається на те, що переплата з податку на прибуток у розмірі 710 896, 00 грн в інтегрованій картці платника відсутня, оскільки вже відшкодована позивачу, шляхом зарахування її частини у розмірі 251 846, 20 грн на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року по справі №826/12630/13-а, а частини у розмірі 459 049, 80 грн в рахунок погашення податкового зобов`язання по декларації від 02.03.2015 №9081486806.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 травня 2016 року відкрита касаційне провадження за касаційною скаргою контролюючого органу.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, філією «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» здійснювались платежі з податку на прибуток: 14.05.2008 на суму 80 771 грн, 14.05.2008 на суму 200 000 грн, 15.05.2008 на суму 80 000 грн, 16.05.2008 на суму 102  000 грн, 11.08.2008 на суму 349 088 грн, 24.09.2008 на суму 30 000 грн, 25.11.2008 на суму 275 050 грн, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень (а.с. 12-15, 17, 19).

У зв`язку з тим, що позивач помилково здійснив переплату з податку на прибуток за 2008 рік, Товариство неодноразово зверталося до відповідача з заявами про повернення надміру сплаченого податку, а саме: 
- від 01.04.2011 №729, що отримана Тернопільською ОДПІ  05.04.2011 (а.с. 23);  
- від 27.04.2011  №891, що отримана Тернопільською ОДПІ 27.04.2011 (а.с. 24); 
- від 04.05.2011 №923, що отримана Тернопільською ОДПІ   04.05.2011 (а.с. 25); 
- від 06.06.2011 №1156, що отримана Тернопільською ОДПІ 07.06.2011 (а.с. 26); 
- від 12.07.2011 №1456, що отримана Тернопільською ОДПІ 12.07.2011 (а. с. 27); 
- від 02.08.2011 №1694, що отримана Тернопільською ОДПІ 03.08.2011 (а. с. 28); 
- від 11.11.2011 №2246, що отримана Тернопільською ОДПІ 11.11.2011 (а. с. 29); 
- від 15.12.2011 №2729, що отримана Тернопільською ОДПІ 15.12.2011 (а. с. 30).

Згідно розрахунків податкових зобов`язань щодо сплати консалідованого податку на прибуток ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" по філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» за 11 місяців 2008 року від 11.12.2008 та за 2008 рік від 29.01.2009 податкове зобов`язання з податку на прибуток звітного періоду рахується від`ємним значенням в сумі 766 741 грн.

Згідно акту звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 №27/7/19-020/1 по філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Тернополі» рахується від`ємне сальдо з податку на прибуток станом на 01.01.2011 на суму 766 741 грн, а станом на 31.12.2011 на суму 710 896 грн.

Факт наявності вказаної переплати та відсутність у Товариства податкового боргу контролюючим органом не заперечується.

Надаючи правову оцінку викладеним вище обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і надалі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до вимог пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (пп. 14.1.115, п. 14.1 ст. 14 ПК України). 

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. 

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені положеннями    ст. 43 ПК України.

Так, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та    статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

З аналізу наведених норм вбачається, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про повернення  помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства суми надмірно сплаченого податку на прибуток підприємств у сумі 710 896, 00 грн з огляду на встановлений факт наявної надмірної сплати позивачем вказаного податку та дотримання платником встановленого ст. 102 ПК України 1 095 денного строку звернення з відповідною заявою, враховуючи, що перша дата сплати суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату є 14.05.2008, а з відповідною заявою про повернення нодміру сплаченого податку на прибуток позивач звернувся 05.04.2011, що підтверджується датою на штампі контролюючого органу (а.с. 23).

Суд апеляційної інстанції погодився з вказаними вище висновками суду першої інстанції, однак зазначив, що судам першої інстанції не вирішено усі позовні вимоги, зокрема, вимогу щодо визнання протиправною бездіяльності Тернопільської ОДПІ, що виявилась у невиконанні передбачених дій, заходів для повернення надміру сплаченого податку на прибуток, у зв`язку з чим змінив постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року.

В обґрунтування вимог апеляційної та касаційної скарг, контролюючий орган зазначає, що переплата з податку на прибуток у розмірі 710 896, 00 грн в інтегрованій картці платника відсутня, оскільки вже відшкодована позивачу, шляхом зарахування її частини у розмірі 251 846, 20 грн на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року по справі №826/12630/13-а, а частини у розмірі 459 049, 80 грн в рахунок погашення податкового зобов`язання по декларації від 02.03.2015 №9081486806, посилаючись при цьому на лист Головного управління ДФС у Тернопільській області від 09.07.2015 №129/7/19-00-10-02-10 (том 1 а.с. 197)

Судом апеляційної інстанції не надано жодної правової оцінки зазначеним доводам контролюючого органо не спростовано та не підтверджено викладених у листі Головного управління ДФС у Тернопільській області від 09.07.2015 №129/7/19-00-10-02-10 обставин щодо зарахування спірної суми переплати в рахунок погашення грошових зобов`язань Товариства.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку, не забезпечив повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжив визначених законом заходів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої    статті 349 КАС України    суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною першою    статті 353 КАС України    обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не встановив при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного від 17 березня 2016 року - скасувати.

Справу №2-а/1970/779/12 направити на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                    І. А. Гончарова

Судді                                                                                       І. Я. Олендер

                                                                                       Р.Ф. Ханова