Ухвала
 
16 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 242/218/17
провадження № 61-4478ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана предстанвиком Нікітіним Дмитром Олександровичем, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У 2019 році  ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року, заяву ОСОБА_2 задоволено. Ухвалено поновити строк пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі № 2-3938/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором займу грошей до виконання.
 
04 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Оскарження ухвали щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року та постанова Донецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                      І. О. Дундар 
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков