ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5634/20 Справа № 212/10048/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи :
позивач – Комунальне підприємство "Кривбасводоканал",
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 25 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (надалі – КП"Кривбасводоканал") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3 % річних.
В обґрунтування позовних вимог КП "Кривбасводоканал" зазначає, що відповідач  ОСОБА_1  є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 де фактично проживає без реєстрації. Відповідач не виконує своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.04.2017 року по 20.11.2019 року у розмірі 33881,30 грн., яку разом з урахуванням індексу інфляції у сумі 2203,00 грн. та 3% річних у сумі 926,68 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача та понесені судові витрати.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року позов КП "Кривбасводоканал" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП "Кривбасводоканал" заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання холодної води в розмірі 33 88,30 гривень, 3% річних у розмірі 926,68 грн., витрати від інфляції у розмірі 2203 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн.
В апеляційній скарзі відповідач  ОСОБА_1 , ставить питання про скасування   рішення суду першої інстанції, визнання договору з КП "Кривбасводоканал" таким, що розірваний в односторонньому порядку, скасувати стягнутий судовий збір, оскільки він є пенсіонером за віком та отримує пенсійне забезпечення. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги про проведення повірки лічильника, оскільки обов`язок покладений на позивача, через що він відмовився здійснювати оплату та виникла заборгованість. Вважає, що позивачем приховуються причини не проведення ним оплати, оскільки КП "Кривбасводоканал" є монополістом з надання послуг, визначені ним суми заборгованості вважає невірними. Вважає, що суд порушив його права на гласність та відкритість судового процесу, не вирішив питання про проведення судового засідання з викликом сторін, з відеотрансляцією справи через сайт «судова влада», обмежив його в праві звернутися до суду із зустрічним позовом, наданням пояснень та виклик свідків, а також не надано достатність часу для отримання правової допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу КП "Кривбасводоканал" зазначає, що за вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зі структури тарифів виключено витрати, що пов`язані з обслуговуванням та повіркою індивідуальних засобів обліку такі витрати здійснюються за рахунок власників. Через те, що у будинку, в якому проживає відповідач вчасно не пройшов повірку, його показники не можна застосовувати для розрахунку, тому нарахування проводиться за нормативно обґрунтованими показниками, затвердженими рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 року. 

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, поданого на неї відзиву, колегіясуддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 11.04.1991 року є власником будинку АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з питного водопостачання, які надаються КП "Кривбасводоканал" за зазначеною адресою. Факт проживання ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1 підтверджується довідкою №210 від 21.11.2019, наданою головою вуличного комітету №4 та Актами від 19.06.2019 року та року складеним представниками КП «Кривбасводоканал» спільно із головою вуличного комітету Акту №4 від 21.11.2019 (а.с.8-11).
Між сторонами 21.06.2012 року укладено договір №С-14-29/36 «Про надання послуг централізованого постачання води і водовідведення», відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.12-14).
Згідно наданого позивачем КП «Кривбасводоканал» розрахунку суми боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2017 року по 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 , як власник домоволодіння АДРЕСА_1 має заборгованість в сумі 33881,30 грн., виходячи з норми споживання 9,6 м3 за відсутності лічильника та поливної площі під овочеві культури та плодові дерева 8 соток. Розмір інфляційних витрат складає 2203 грн., три відсотки річних – 926,68 грн. (а.с.7).
Задовольняючи позовні вимоги КП «Кривбасводоканал» та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем, як споживачем послуг, свого обов`язку по їх оплати своєчасно та у повному обсязі.
Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Між сторонами виникли правовідносини по наданню з  бокуКП «Кривбасводоканал»   та споживанню з боку ОСОБА_1   послугцентралізованого водопостачання та водовідведення, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила).
Згідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.
Положеннями ст.ст.66, 67,156, 162 ЖК України встановлено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Статтями 23, 24 Закону № 2633-IV передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Критерієм якості послуги з централізованого водовідведення є безперешкодне приймання стічних вод у мережі виконавця з мереж споживача, за умови справності мереж споживача. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску. Параметри якості води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до положень пункту 17 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.
Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил).
Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Колегія суддів зауважує на доводи апеляційної скарги відповідача в частині обов`язку проводити періодичну повірку засобу вимірювання. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з 29 листопада 2017 року періодична повірка та ремонт приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів, згідно внесених законодавчих змін. 
Проте, колегія суддів також зауважує, що до 29 листопада 2017 року такий обов`язок проводити періодичну повірку засобів вимірювання води (лічильника) законодавчо було закріплено за позивачем КП «Кривбасводоканал», як виконавцем послуг за рахунок тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення
Відповідно до ст. 17 Закону України № 1314 від 05.06.2014 року «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачається що, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Частиною четвертою статті 17 передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) ЗВТ (результати вимірювання яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання ( в редакції, що діяла до редакції Законів № 2119-VIII від 22.06.2017, № 2189-VIII від 09.11.2017)
Згідно положень Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", постанови КМУ від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, здійснюється виконавцем послуг за рахунок тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.
У розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачено забезпечити перегляд тарифів на теплову енергію, послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої та холодної води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів, що провадять діяльність на суміжних ринках, в частині виключення зі складових відповідних тарифів витрат на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку теплової енергії та води. 
Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» 22.06.2017 № 2119-VIII дата набрання чинності 02.08.2017 та «Про житлово-комунальні послуги» абзаци перший - третій частини четвертої статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" викладено в новій редакції та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) ЗВТ (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду), що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.
Постановою НКРЕКП № 1344 від 02.11.2017р., яка набрала чинності 29.11.2017, «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року № 2868» із діючих структур тарифів було вилучено витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку води.
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що за період до листопада 2017 року, обов`язок по проведенню періодичної повірки приладів обліку води законодавчо покладено на постачальника послуг, тобто на КП «Кривбасводоканал».
Як видно з матеріалів справи, лічильник води у домоволодінні відповідача ОСОБА_1 улаштований 16 квітня 2012 року (а.с.13). 
Відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» для лічильників води міжповірочний інтервал встановлено терміном до 4 років. 
Отже, з 16 квітня 2016 року до листопада 2017 року у позивача КП «Кривбасводоканал» виник обов`язок за власний рахунок, як постачальника послуг провести повірку лічильника води, оскільки кошти на її проведення було закладено, як складову відповідних тарифів.
З урахуванням вказаного, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «Кривбасводоканал», тому саме позивач до листопада 2017 року покладено відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. 
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 березня2019 року у справі № 229/1539/17 (касаційне провадження № 61-27909сво18).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі викладеного, колегія суддів не може погодитися із розрахунком заборгованості проведеним позивачем КП «Кривбасводоканал» за період з квітня 2017 року по листопад 2017 року на суму 6543,78 грн., який нараховано за установленими нормами споживання, а не за тарифами виходячи з фактично використаного об`єму води лічильника. 
Матеріали справи не містять інформації про обсяг фактично використаного відповідачем обсягу води за період з квітня 2017 року до листопада 2017 року за даними лічильника, тому колегія суддів не може провести власний розрахунок вартості фактично спожитої відповідачем ОСОБА_1 води за даний період. Розрахунок вартості спожитої води за установленими тарифами, а не засобами лічильника, колегія суддів вважає неприйнятними. Позивач не позбавлений права стягнути з відповідача заборгованість за спожитий обсяг води за період з квітня 2017 року по листопад 2017року, виходячи з фактично спожитого обсягу за показниками лічильника. 
Отже, за період з 29 листопада 2017 року, у відповідача ОСОБА_1 виник обов`язок здійснити повірку встановленого за адресою: АДРЕСА_1 засобу обліку води, оскільки саме з цього часу діяли тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення, в яких витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води та теплової енергії, які є власністю фізичної особи — споживача, були вилучені.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що після 29 листопада 2017 року позивач КП «Кривбасводоканал» правомірно проводив нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у випадку відсутності повірки водоміра.
Згідно ст. 41 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» - облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами.
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, які встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Згідно з п. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати лише за умови, якщо вони пройшли державну повірку.
З огляду на те, що з 29 листопада 2017 року на споживача покладено обов`язок здійснити періодичну повірку обліку води, яку він не здійснив. Тому позивач правомірно провів нарахування заборгованості за використання води виходячи з діючих тарифів за відсутності лічильника.
Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Кривбасводоканал» підлягає стягненню заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2017 року по 20 листопада 2019 року в сумі 27337,52 грн. ( виходячи з розрахунку 33881,30-6543,78).
У зв`язку з тим, що сума заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка підлягає стягненню з відповідача зменшено, тому заборгованість з інфляційних витрат та трьох відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання також підлягає зміні. За період з 01 грудня 2017 року по 20 листопада 2019 року інфляційні витрати становлять 908,45 грн., три відсотка річних 482,87 грн.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено без належного дослідження наявних у матеріалах справи доказів та дію законодавства в часі, тому на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні та зменшенню суми стягнутої з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Кривбасводоканал» заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 грудня 2017 року по 20 листопада 2019 року в сумі 27337,52 грн., інфляційні витрати -908,45 грн., три відсотка річних - 482,87 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції порушено принцип гласності та публічності розгляду справи за участі відповідача колегія суддів вважає неприйнятними. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції. З огляду на те, що предметом даного позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагав проведення судового засідання, суд не порушив вимоги процесуального законодавства при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Права відповідача на захист дотримано в повному обсязі, ним подано 10 лютого 2020 року відзив на позовну заяву з додатками в підтвердження викладених заперечень, також подано 19 лютого 2020 року заперечення до відповіді на відзив, засобами використання електронного суду до участі у справі залучений представник відповідача – адвокат Ковш Д.В., що спростовує посилання апелянта про відсутність часу для отримання правової допомоги. Доводи апеляційної скарги про відсутність часу для подання зустрічного позову або достатніх доказів, колегія суддів вважає неприйнятними. Справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з 08 січня 2020 року. Рішення суду ухвалено 25 лютого 2020 року. Відповідачем в період розгляду справи подано чисельні клопотання та наявні в нього докази, він отримав послуги з надання правової допомоги, тому жодних процесуальних прав відповідача не порушено. 
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Виходячи з розміру заявлених та частково задоволених КП «Кривбасводоканал» позовних вимог з відповідача за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 1491,13 грн., виходячи з розрахунку (1921х28728,84/37010,98).
При зверненні до суду з апеляційною скаргою, відповідачем ОСОБА_1 не був сплачений судовий збір, посилаючись на те, що відповідач є пенсіонером за віком та матеріальний стан, просив скасувати витрати по сплаті судового збору. Проте, колегія суддів не може задовольнити заявлене клопотання.
Відповідно п.п. 9 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду  складає 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.З відповідача на користь держави підлягав до сплати судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2881,50 грн., виходячи з розрахунку 1921 грн.х150%.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами і доповненнями, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору та його звільнення є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Закон України «Про судовий збір» не містить пільгової категорії платників сплати судового збору осіб, які перебувають на пенсії. З огляду на довідку від 28 січня 2020 року, яка видана УПФУ відповідачу ОСОБА_1 , розмір його щомісячної пенсії становить станом на липень – грудень 2019 року становить 3181,76 грн. 
Частиною 1 статті 8Закону України «Про судовий збір», передбачено підстави відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а саме, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Річний дохід відповідача складає 38181,12 грн. П`ять відсотків від річного доходу позивача становить 1909,05 грн. 
Отже, з урахуванням майнового стану відповідача, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави з 2881,50 грн. до 1909,05 грн., що не буде перевищувати п`яти відсотків його сукупного річного доходу.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання холодної води за період з 01 грудня 2017 року по 20 листопада 2019 року в сумі 27337,52 гривень, 3% річних у розмірі 482,87 грн., витрати від інфляції у сумі 908,45 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у сумі розмірі 1491,13 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 1909,05 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 18 червня 2020 року.

Головуючий:         

       Судді: