ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2094/19  Номер провадження 22-ц/814/943/20	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року 	м. Полтава	

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:        
головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,
суддів:          Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., 

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщені суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2020 року у складі головуючого судді Тимчука Р.І., ухвалене в залі суду в м. Полтаві, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні, у справі № 553/2094/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на трьох малолітніх дітей.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем в період з 2013 року по 2017 рік проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних стосунків у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося троє синів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
На даний час сторони проживають окремо, діти залишилася проживати разом з позивачем. Позивач намагалася домовитися з відповідачем про його добровільну систематичну суттєву участь у матеріальному забезпеченні утримання дітей, однак останній обмежився наданням фінансової допомоги вибірково та епізодично, мотивуючи такі свої дії тим, що він вже сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 від першого шлюбу.
Позивач зазначає, що відповідач працює на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, отримує заробітну плату на належному рівні та взмозі сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Оскільки належного матеріального утримання дітей відповідач в добровільному порядку систематично не здійснює, просила стягнути з нього на її користь, щомісячно аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.
       01 жовтня 2019 року відповідачем до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач систематично зловживала спиртними напоями, що стало підставою для поміщення її в листопаді 2018 року на лікування до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру. В кінці 2018 року сторони припили тісні стосунки та з цього часу проживають окремо, діти залишися проживати разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.
       Також відповідач зазначає, що сплачує щомісячно витрати на дитсадок «Чебурашка», до якого ходять сини, проводить з дітьми кожні вихідні, займається з ними спортом та вивченням букв і цифр. Батьки відповідача також допомагають позивачу грошовими коштами та речами для малолітніх дітей.
       При цьому вказує, що з 01 серпня 2017 року працює директором Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості та отримує заробітну плату в розмірі 15000 грн., сплачує аліменти на сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 25% від усіх видів доходу (заробітку).
       Відповідач у відзиві просить врахувати його матеріальне становище, те що він не має власного житла, сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, інших доходів, окрім заробітної плати, немає, а тому задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши аліменти у розмірі 1/16 частини від всіх видів доходу (заробітку).
       Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково. 
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/12 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/12 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/12 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.
       У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.
       З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.
       Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевий суд фактично урівняв суми аліментних платежів, які підлягають стягненню з відповідача на тримання трьох дітей сукупно та одного сина від першого шлюбу, що суперечить приписам ч. 5 ст. 183 СК України. Вважає, що всі діти повинні отримувати аліменти у рівних частках. Зазначає, що доходи відповідача є достатніми для сплати аліментів у заявленому в позові розмірі, що безпідставно не враховано судом першої інстанції. Окрім того зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у відповідача аліментних зобов`язань, розміру та повноти їх виконання. 
17 березня 2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. Вважає, що позивачем не обґрунтовані підстави та не надано доказів на підставі яких необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі. Зазначає, що діти залишися проживати разом з позивачем, тому витрати по їх утриманню в переважній більшості лежать на ній. Сам відповідач сплачує витрати по перебуванню дітей в дитсадку, на підтвердження чого надано квитанції. Окрім того зазначає, що позивач має кредитні боргові зобов`язання та він не впевнений, що кошти стягнуті судом першої інстанції на утримання дітей будуть витрачатися саме на них. Запевняє, що він як батько бере та буде брати активну участь у вихованні та утриманні дітей. Кожні вихідні, а по можливості і в будні дні сини проводять час з ним, вони активно відпочивають, мандрують, займаються спортом. На підтвердження наявності аліментних зобов`язань відповідачем до відзиву надано копію постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та копію довідки з місця роботи про утримання та перерахування аліментів.
       Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін у справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу із забезпеченням сторонам справи права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з підстав визначених п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України -невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання сина від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 25% від усіх видів доходу (заробітку) та відповідач оплачує послуги дитячого садка на трьох дітей, що підтверджується копіями квитанцій, тобто частково бере участь в їх утриманні.
Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, оскільки вони не відповідають встановленим фактичним обставинам у справі, суд не дав належної оцінки наданим сторонами доказам, що призвело до невірного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлених у справі фактичних обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 2013 року по 2017 року, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народилося троє синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія НОМЕР_3 , Серія НОМЕР_4 та Серія НОМЕР_5 (а.с.5-7).
Діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою від 05.08.2019 року (а.с.8) та перебувають на її утриманні.
Відповідач оплачує послуги дитячого садка за трьох синів, що підтверджується копіями квитанцій, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.26-28, 30-35, 37-51). 
На примусовому виконані у Подільському ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист № 2/1622/1390/12, виданий 03.04.2012 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.92).
Аліменти на утримання сина ОСОБА_6 стягуються із заробітної плати відповідача, що підтверджується довідкою від 13.03.2020 з місця роботи, в якій зазначено, що ОСОБА_2 працює на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості (а.с.91).
Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів на утримання кожного із синів в розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку, а не в розмірі 1/8 частини, як пред`явлено в позовних вимогах, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Таким чином, при вирішенні питання про розмір аліментів, що стягуються на користь дітей, суд зобов`язаний дотриматися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дітей. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини.
Встановлені у справі обставини про здійснення відповідачем оплати послуг дитячого садка, який відвідують його троє синів, не можуть свідчити про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей, яка є достатньою для забезпечення їх гармонійного розвитку та достатнього рівня життя.
Відповідач не заперечує, що сини проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.
Твердження відповідача про те, що він кожні вихідні, а по можливості і в будні дні, проводить час з синами, вони активно відпочивають, мандрують, займаються спортом, свідчать про належне виконання ним батьківських обов`язків щодо виховання дітей та не можуть впливати на визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на їх утримання.
Під час розгляду справи в суді достовірно встановлено, що відповідач працює директором Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості. З його слів він отримує заробітну плату на рівні 15000 грн.
Вказаний розмір доходів колегія суддів вважає достатнім та таким, що надає суду можливість вирішення питання щодо стягнення розміру аліментів у розмірі 1/8 частини на кожну дитину, як то пред`явлено в позові.
Колегія суддів вважає, що сплата аліментів на дитину від першого шлюбу в жодному разі не може впливати на можливість визначення розміру аліментів на утримання інших дітей в значно меншому розмірі, порівняно із визначеним матеріальним забезпечення дитини від першого шлюбу.
Окрім того, колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача, викладених як у відзиві на позовну заяву, так і у відзиві на апеляційну скаргу, звертаючи увагу на наступне.
Твердження відповідача про те, що позивачка зловживає спиртними напоями, має значні кредитні боргові зобов`язання перед різними банківськими установами не підтверджено будь-якими належними і допустимими доказами.
Доводи про його побоювання, що кошти стягнуті судом на утримання дітей будуть витрачатися саме на них, носять характер припущень та не носять переконливого значення.
Колегія суддів звертає увагу, що нормами ст. 186 СК України визначено механізм контролю органу опіки та піклування за цільовим витрачанням аліментів на підставі звернення платника аліментів.
Визначенням судом першої інстанції розміру стягнутих аліментів на трьох дітей сукупно в 1/4 частині (1/12+1/12+1/12=3/12=1/4), фактично свідчить про незбалансований та нерівний підхід до визначення обов`язку утримувати дітей порівняно з визначеним розміром утримання дитини від першого шлюбу.
Колегія суддів вважає, що розмір забезпечення матеріального утримання кожного із синів, не повинен бути меншим від розміру утримання дитини від першого шлюбу та не може залежати від розміру стягнутих аліментів на дитину від першого шлюбу.
Судова колегія переконана, що всі діти, які від першого, так і від другого шлюбу, мають право на рівне забезпечення з боку батька.
У разі перевищення сукупного розміру аліментів стягнутих за різними рішеннями суду, боржник не позбавлений можливості звертатися до суду з вимогою про зменшення розміру раніше стягнутих аліментів відповідно до норм, закріплених ст. 192 СК України.
Твердження відповідача про те, що він проводить час з дітьми, сплачує витрати за дитсадок, не свідчать про те, що діти перебувають на повному утриманні батька або про те, що рівень матеріального їх забезпечення батьком є достатнім. Вказані обставини вказують на сумлінне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, разом з цим не можуть беззаперечно свідчити про наявність істотних обставин для стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж заявлено у позовних вимогах.
Колегія суддів, надавши оцінку цим обставинам в сукупності, вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність обставин, які б вказували на необхідність визначення розміру аліментів на кожну дитину у значно меншому розмірі, ніж пред`явлено в позові.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції окрім переліку встановлених у справі обставин та норм матеріального права, взагалі не містить мотивування висновків суду. 
Отже, висновки місцевого суду є необґрунтованими та такими, що не відповідають встановленим фактичним обставинам та наявним у справі доказам. 
За обставин викладених вище, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
       Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного. 
       Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       При поданні апеляційної скарги позивачкою судовий збір не сплачувався, оскільки вона звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Разом з тим, розмір судового збору, який підлягав сплаті, становить 1152,60 грн. (768,40х150%=1152,60).
       Таким чином, оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, судовий збір на користь держави за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача. 
       Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що справа про стягнення аліментів згідно з п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною. Критерій віднесення справи до малозначної (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.
       Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
       За обставин викладених вище, постанова апеляційного суду в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
       Керуючись ст. ст. 141; 367; 374 ч.1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381; 382; 383; 384; 389 ч. 3 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

       Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2020 року - скасувати в частині розміру стягнутих аліментів на малолітніх дітей.

       Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

       Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , працюючого на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

       Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , працюючого на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

       Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , працюючого на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
       
       Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2020 року в частині стягнення судового збору на користь держави та допуску рішення до негайного виконання - залишити без змін.

       Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , працюючого на посаді директора Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, на користь держави судовий збір в розмірі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

       Повний текст постанови складено 24 березня 2020 року.

Головуючий: С.А. Гальонкін 

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль