ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 квітня 2020 року
м. Київ
                                                                                                                          
справа № 333/2304/18
провадження № 61-42365 св 18
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати                 Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчук М. М.,
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Морозова Вікторія Миколаївна,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2018 року в складі судді Фунжий О. А. про забезпечення позову та на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2018 року в складі колегії суддів Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В. М., третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
 
Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти ОСОБА_2 , іншим особам дії щодо спірної квартири, а саме передавати її в користування, вселятися в неї, виселяти з неї позивача та інших осіб, які в ній проживають, вчиняти реєстраційні дії, реєструвати в ній місце проживання або перебування будь-яких осіб. 
 
Уважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи             зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач не маючи на те підстав незаконно здійснив реєстрацію права власності за іншою особою, а саме за ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня                        2018 року  заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .
 
Суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , позовним вимогам.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 липня 2018 року ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2018 року  залишено без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що позивачем фактично оспорюються дії нотаріуса, які зумовили виникнення права власності на зазначене майно у третьої особи, а тому визнання дій нотаріуса неправомірними поновлює право власності позивача, але таке поновлення права може бути унеможливлене в разі відсутності на час виконання судового рішення самого майна.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
08 серпня 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2019 року справу повернуто на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в зв`язку з тим, що касаційна скарга не містить передбачені частиною шостою статті 403 ЦПК України підстави для розгляду даної справи Великою Палатою Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на те, що суди порушили норми процесуального права, оскільки нормами ЦПК України не передбачено накладення арешту на майно третьої особи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на касаційну скаргу до верховного Суду не надходив. 
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Закону України  «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №  460-IX, який набрв чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що  касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, й обґрунтованим.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону.
 
Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
 
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Суди встановивши, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Ураховуючи наведене, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, а тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 263, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2018 року про забезпечення позову та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          В. І. Крат
 
Судді                                                                                                      Н. О. Антоненко 
 
                                                                                                                   В. І. Журавель
 
                                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                  М. М. Русинчук