Постанова
Іменем  України 
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-1704/10
провадження № 61-41600св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів:  Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Михайлов Тимур Миколайович,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
представник відповідача - ОСОБА_3 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»,
представник особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Мостового Р. П. від 10 серпня 2010 року та постанову апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів:                Приходька К. П., Голуб С. А., Іванової І. В. від 20 червня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2010 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                 ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.
 
Позовна заява мотивована тим, що з 27 листопада 1987 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2010 року був розірваний. За час шлюбу вони спільно придбали майна на загальну суму 359 741 грн, а саме: земельні ділянки площею 0,150 га та 0,10 га, призначення яких - будівництво та обслуговування житлового будинку, що знаходиться на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області; автомобіль «Тойота РАВ-4», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на ім`я відповідача. Крім того, ними під час шлюбу спільними зусиллями було збудовано та введено в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності яке оформлено на відповідача.
 
Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони спільної згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не досягли, просила визнати придбане ними під час шлюбу майно спільною сумісною власністю подружжя. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року позов ОСОБА_1  задоволено.
 
Визнано земельні ділянки площею 0,150 га та 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області; автомобіль «Тойота РАВ-4», д.н.з. НОМЕР_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами придбання спірного майна під час шлюбу з відповідачем, яке в силу вимог частини першої статті 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою апеляційного суду Київської області від 20 червня 2018 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК «Інвест-Кредо») залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначив, що відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» визнання майна, що є предметом іпотеки спільною сумісною власністю подружжя, не є підставою для припинення іпотеки, тому внаслідок такого визнання не порушуються права ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» як іпотекодержателя.
 
 Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У серпні 2018 року ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій  та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що за іпотечним договором від 13 грудня 2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Банк Форум»               (далі - ПАТ «Банк Форум»), право вимоги якого перейшло до ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», та ОСОБА_2 , спірне майно було передано в іпотеку банку, власником якого був зазначений лише відповідач. Тому визнання іпотечного майна спільним сумісним майном подружжя є порушенням прав та інтересів іпотекодержателя, який мав бути залучений до участі у справі. Крім того, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                    03 липня 2019 року поновлено ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» строк на касаційне оскарження рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року та постанови апеляційного суду Київської області від 20 червня 2018 року; відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                            № 2-1704/10 з Обухівського районного суду Київської області. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                   07 травня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.                   
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що з 27 листопада 1987 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2   перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2010 року був розірваний.
 
За час шлюбу подружжя ОСОБА_5  спільно придбали майно:
- 08 листопада 2000 року на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться на території Козинської селищної ради, Обухівського району Київської області;
- 23 січня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться на території Козинської селищної ради, Обухівського району Київської області;
- в 2007 році автомобіль «Тойота РАВ-4», д.н.з. НОМЕР_1 .
 
Також під час шлюбу спільними зусиллями було збудовано та введено в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_1 .
 
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором                        № 0509/07/01-CL, 13 грудня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір та було передано в іпотеку майно, а саме: земельні ділянки площею 0,150 га (кадастровий номер 3223155400:05:111:0008),  площею 0,150 га (кадастровий номер 3223155400:05:111:0009) та 0,10 га (кадастровий номер 3223155400:05:111:0010) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 723,3 кв. м. 
 
13 квітня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 491-Ф, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК                          «Інвест-Кредо» своє право вимоги за кредитним договором                                   № 0509/07/01-CL від 13 грудня 2007 року та забезпечувальними договорами.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                    2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року та постанову апеляційного суду Київської області від                         20 червня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року                      № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Установлено, що 10 серпня 2010 року Обухівський районний суд Київської області ухвалив рішення про задоволення позову                         ОСОБА_1   
 
24 квітня 2018 року через засоби поштового зв`язку ТОВ                                        «ФК «Інвест-Кредо», як особа, яка не брала участі у справі, подало апеляційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року.
 
Стаття 17 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
У статті 18 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
14 травня 2018 року апеляційний суд Київської області постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2010 року, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки.
 
У той же час, постановою апеляційного суду Київської області від                    20 червня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» залишено без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від  10 серпня 2010 року - без змін. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з мотивів відсутності порушення прав, свобод та інтересів ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» як іпотекодержателя вирішенням спору про визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя.
 
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
 
У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
 
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Тобто, за змістом статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Отже, ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов?язків іпотекодержателя, оскільки безумовно впливає на можливість кредитора звернути стягнення на іпотечне майно.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).
 
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).
 
Суд апеляційної інстанції, відкриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», вважав, що суд першої інстанції вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, у той же час, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, дійшов висновку про те, що права та інтереси іпотекодержателя виниклим спором не порушені, що не узгоджується з наведеними нормами матеріального та процесуального права.
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений  процесуальної можливості встановлювати обставини, які не були перевірені та встановлені судами, враховуючи необхідність встановлення обставин, наведених вище, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а прийнята у справі постанова суду апеляційної інстанції  відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» задовольнити частково.
 
Постанову апеляційного суду Київської області від 20 червня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                              М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                         С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                    А. Ю. Зайцев 
                                         
                                                                                                    Є. В. Коротенко
 
                                                                                                    В. М. Коротун