ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2020 р.                              Справа№ 910/6734/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Попікової О.В. 
 
Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" 

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 
у справі №910/6734/19 (суддя Літвінова М.Є.) 

за позовом ОСОБА_1  
до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1 - Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" 
про    визнання права власності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" та додані до неї документи повернуто заявникові.
Ухвала суду мотивована тим, що її подано поза межами строку, для вчинення такої процесуальної дії, а саме строку визначеного в ухвалі суду від 17.12.2019. У зв`язку з чим суд першої інстанції повернув позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/6734/19 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
На думку скаржника, оскаржена ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема, положень ч. 1 ст. 49 та ст. 180 ГПК України, що призвело до постановлення помилкового судового рішення, яке обмежує скаржника у праві на доступ до правосуддя.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. 
Позивач подав заяву про зловживання ПрАТ "Енергополь-Україна" процесуальними правами. У заяві зазначив, що товариство при розгляді цієї справи зловживає процесуальними правами шляхом подання безпідставних заяв та оскарження всіх процесуальних ухвал, що призводить до затягування розгляду справи по суті. Тому, посилаючись на ч.3 ст. 43 ГПК України просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без розгляду.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020, справу №910/6734/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Попікова О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/6734/19 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.  Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути наведені недоліки, сплативши судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
           14.02.2020 через відділ документального забезпечення суду від скаржника надійшло клопотання про витребування матеріалів справи з посиланням на п. 17.10 розділу   ХІ    Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення визначених недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Енергополь-Україна"  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2020  у справі №910/6734/19. Призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16.03.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 16.03.2020. Копію ухвали Північного апеляційного господарського суду надіслано учасникам провадження. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6734/19. Зобов`язано Господарський суд міста Києва №910/6734/19 невідкладно надіслати    матеріали справи №910/6734/19, але не пізніше наступного дня із дня отримання даної ухвали.
19.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/6734/19 у 2-х томах. 

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення позовної заяви третьої особи (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.
Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/6734/19 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" (далі - відповідач) про:
          -          визнання права власності на 23 штуки іменних простих акцій загальною номінальною вартістю 55 913, 00 грн.; код цінних паперів: UA 7000082366; Вид, тип, форма випуску цінних паперів, серія: Акції, Іменні прості, бездокументарна; найменування емітента: ПрАТ "Енергополь - Україна"; код за ЄДРПОУ 20022334, частка у статутному капіталі                   емітента 23 %.;
          -          зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" (код за ЄДРПОУ 30370711) внести зміни до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів, шляхом здійснення безумовної депозитарної операції - переказу цінних паперів в кількості 23 штуки іменних простих акцій загальною номінальною вартістю - 55 913,00 грн.; код цінних паперів: UА 4000082366; Вид, тип, форма випуску цінних паперів, серія: Акції, Іменні прості, бездокументарна; найменування емітента: ПрАТ "Енергополь-Україна"; код за ЄДРПОУ 20022334, частка у статутного капіталі емітента 23%, з рахунку в цінних паперах (депозитарний код рахунку 401828 - UA НОМЕР_1 ) депозитарної установи ТОВ "ПІОГЛОБАЛ Капітал" на рахунок в цінних паперах депозитарної установи - АТ "ОЩАДБАНК" (код ЄДРПОУ 00032129).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 у справі                 № 910/6734/19 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.07.2019.

Розгляд підготовчого засідання неодноразово відкладався, розгляд справи зупинявся у зв`язку з розглядом чергових заяв та клопотань, оскарженням процесуальних ухвал. 

17.07.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника ПрАТ "Енергополь-Україна" надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Судом у підготовчому засіданні 17.07.2019 постановлено ухвалу про залучення на підставі статті 50 ГПК України до участі у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна", яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського міста Києва від 17.12.2019 позовну заяву поновлено провадження у справі №910/6734/19, підготовче засідання призначено на 13.01.2020.

13.01.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, в якій третя особа просила суд визнати за позивачем право власності на 8 штук іменних простих акцій загальною номінальною вартістю 19  448,00 грн.; код цінних паперів: UA 7000082366; Вид, тип, форма випуску цінних паперів, серія: Акції, Іменні прості, без документарна; найменування емітента: ПрАТ "Енергополь - Україна"; код за ЄДРПОУ 20022334, частка у статутному капіталі емітента 8%.

Судом у підготовчому засіданні постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у зазначеній справі до 29.01.2020, яку занесено до протоколу судового засідання.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" вказало на те, що позивач у позовній заяві просив суд визнати за ним права власності на 23 штуки іменних простих акцій загальною номінальною вартістю 55 913,00 грн.; код цінних паперів: UA 7000082366, проте, за твердженням третьої особи, 8 штук простих акцій з вказаної кількості належать на праві власності ПрАТ "Енергополь - Україна", тому право власності на вказані акції підлягають  визнанню іншою особою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
У  статті 129 Конституції України  закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений  Господарським процесуальним кодексом України.
В частині 1  статті 49 ГПК України  визначено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.
Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору.
Згідно з частиною 3  статті 49 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.
За приписами частини 5  статті 49 ГПК України  до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій вже відкрито провадження, застосовуються положення  статті 180 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17, передбачене  статтею 49 ГПК України  право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.
Тлумачення змісту ч. 1 ст. 49 ГПК України свідчить, що необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як:
1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);
2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);
3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).
Суд відзначає, що саме дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами. (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 910/12463/18 та від 27.09.2019 у справі № 904/323/19, від 05.12.2019 у справі № 911/3132/17).
Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави стверджувати, що положеннями ст. 49 ГПК України окремо унормовано строк вступу у справу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, яким згідно із частиною 1 цієї статті є строк до закінчення підготовчого провадження (перший випадок) або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (другий випадок). 
Тобто, другий випадок передбачає порядок подання заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору у спрощеному позовному провадженні.
Апеляційний суд виходить з того, що згідно з частиною 5 статті 49 та враховуючи частину 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України подання позову третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, повинно здійснюватись з дотриманням загальних правил пред`явлення позову.
При пред`явленні третьою особою самостійних вимог щодо предмета спору, дії останніх розцінюються як дії відповідача при реалізації його права на пред`явлення зустрічного позову, а отже треті особи мають право пред`явити позовну заяву, до якої застосовуються правила, що регулюють пред`явлення зустрічного позову. (Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2019 № у справі №910/20867/17)
Частиною 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Частиною 6 цієї статті визначено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Отже, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а позовна заява, подана з порушенням цих вимог, зокрема з пропущенням строку, ухвалою суду повертається заявнику відповідно до частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України.
Зі змісту статей  49  та  180  ГПК України  вбачається, що законодавцем встановлено преклюзивний строк для пред`явлення, зокрема, позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору, порушення якого має наслідком повернення позовної заяви.
Частиною 3 статті 177 ГПК України визначено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Разом з тим, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України.
Тобто відповідно до вищезазначеного, ГПК України визначено, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може вступити у справу, яка слухається за правилами загального позовного провадження, до закінчення підготовчого провадження, а у випадку пропуску вказаного строку відповідна позовна заява ухвалою суду повертається заявнику. (Наведена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 01.08.2019, від 09.12.2019 у справі №    906/219/18)
У данному випадку, розгляд справи здійснюється судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження. 

Позов Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" подано 13.01.2020.  Як свідчать матеріали справи, станом на 13.01.2020 судом не закрито підготовче провадження та не призначено справу до розгляду по суті. Таким чином, ПрАТ "Енергополь-Україна"  звернувся із позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі з дотриманням строку визначеного  ч. 1 ст. 49 ГПК України.  

Правова позиція стосовно того, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження, викладена в ухвалах Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 910/12451/18, від 09.12.2019 у справі № 906/219/18, від 01.08.2019 у справі № 906/219/18, від 19.08.2019 у справі № 927/141/19. 

Висновки суду першої інстанції про те, що право на подання позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у даній  справі було втрачено в силу ч.1 ст. 118 ГПК України зі спливом строку, встановленого в ухвалі від 17.12.2019, колегія суддів вважає помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах процесуального права. 

У пункті 8 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 судом був встановлений строк до 09.01.2020 для подання усіх клопотань, заперечень, в тому числі заяв, без конкретного визначення переліку таких заяв. Однак, у пункті 8 резолютивної частини цієї ухвали здійснено посилання на те, що заяви, клопотання, заперечення слід подати з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених ст. 170 ГПК України. (т.1 а/с 169)

Аналізуючи викладене, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду,  викладену у постанові від 04.03.2019 у справі №920/342/17, зокрема висновки викладені у п.п. 17 - 22. 

 Так, Главою  1  розділу  III ГПК України, яка має загальну назву "Письмові заяви учасників справи", виокремлено два види заяв учасників справи: (1) заяви по суті справи, (2) заяви з процесуальних питань. 

  Стаття 161 ГПК України  містить вичерпний перелік заяв по суті справи, якими є: позовна заява;  відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Приписами ст.ст. 169 ГПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Стаття 170 ГПК України визначає вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. 

Аналіз змісту глави  1  розділу  III ГПК України  дає підстави для висновку про те, що вжитий судом першої інстанції в ухвалі від 17.12.2019 термін "заяви" з вказівкою на необхідність дотримання вимог до форми та змісту "заяв з процесуальних питань", встановлених ст. 170 ГПК України, не може ототожнюватися  та включати в себе в тому числі "заяви по суті справи", серед яких різновидом є позовна заява.

Відтак, зазначене формулювання пункті 8 резолютивної частини ухвали від 17.12.2019 не встановлює термінів для подачі "заяв по суті справи"  до 09.01.2020. Тому, процесуальний строк визначений ч. 1 ст. 49 ГПК України, згідно якого третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, може вступити у справу, яка слухається за правилами загального позовного провадження, до закінчення підготовчого провадження, ухвалою суду від 17.12.2019  не  змінений та не може розумітись "як строк встановлений судом" стосовно різновиду таких заяв.  

Крім того, викладений пункт 7 резолютивної частини ухвали від 17.12.2019, щодо надання третій особі строку протягом п`яти днів з дня вручення ухвали для подання письмових пояснень в порядку статті 167 ГПК України, також не змінює строку ч. 1 ст. 49 ГПК України. 

Суд апеляційної інстанції звернутається до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення від 26.07.2007 у справі "Walchli v. France", заява                   № 35787/03, п. 29; від 08.12.2016 у справі "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33).

При цьому, колегія суддів також враховує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Так, у рішенні від 08.12.2016 у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України" (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви (скарги) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих   Конституцією  і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" з посиланням на           ч.1 ст. 118 ГПК України, ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Щодо посилань позивача на те, що дану апеляційну скаргу слід залишити без розгляду, оскільки третя особа зловживає процесуальними правами, шляхом подачі безпідставних заяв і оскарженням процесуальних ухвал, що призводить до затягування розгляду справи по суті, колегія суддів зазначає, що ПрАТ "Енергополь-Україна" скористалась своїм правом, передбаченим  господарським процесуальним законодавством України, як щодо вступу у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, так і щодо оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.01.2020,    яка, на думку скаржника, порушує його права, що не може вважатись зловживанням процесуальними правами згідно із  ст. 43 ГПК України. 

Щодо інших наведених обставин позивачем, зокрема переліку процесуальних дій, які вчиняє ПрАТ "Енергополь-Україна" при розгляді цієї справи у суді першої інстанції, які на думку позивача, свідчать про зловживання третьою особою процесуальними правами, колегією суддів не розглядаються, оскільки дослідження вказаних обставин виходить за межі предмету розгляду у цьому апеляційному провадженні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 6 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Відповідно до  ст.280 ГПК України  підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ч. 3  ст. 271 ГПК України  у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/6734/19 є такою, що постановлена з неповним дотриманням норм процесуального права, а відтак, підлягає скасуванню з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції зі стадії прийняття заяви.

Судові витрати.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд    до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючисьст.ст.  129,  255,  269,  270,  271,  275,  280,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 у справі №910/6734/19  скасувати.
3. Матеріали справи №910/6734/19 та матеріали оскарження направити до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                О.В. Попікова