ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2650/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Файдюка В.В., Єгорової Н.М.
          за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерсва оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі – відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання здійснити виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року у разі встановлення інвалідності ІІ групи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що позивач не має права на призначення і виплату спірної грошової допомоги, оскільки повторне звернення позивача надійшло у строк, що перевищує два роки з моменту первинного медичного огляду.           
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив військову службу в лавах Збройних сил України та під час виконання бойового завдання по охороні артилерійської батареї на тимчасово окупованій території отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, вогнепально-осколкове сліпе поранення правого плеча верхньої третини, що підтверджується довідкою про обставини травми від 13.11.2014 року №752, виданою відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2014 року №95, що свідчить про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції. 
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №667 від 07.10.2015 року зазначено, що позивач отримав травму, поранення: «Стан після закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку у вигляді вегетативно-судинної нестійкості в стадії відновлення функції. Незміцнілий рубець зовнішньої поверхні верхньої третини правого плеча після операції: первинної хірургічної обробки вогнепального дотичного кульового поранення з тимчасовим порушенням функцій», - вказані травми та захворювання пов`язані із захистом Батьківщини.
05.11.2015 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у розмірі - 25%, причиною якої є травма, пов`язана з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності Серії 12ААА №001841.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №359776 від 25.04.2017 року, ОСОБА_2  було встановлено ІІІ групу інвалідності.
В подальшому, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №816327 від 07.05.2018 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що вказана обставина не заперечується відповідачем та третьою особою.
З огляду на встановлення вищої групи інвалідності позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.
Позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано документи до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності.
З витягу із Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.06.2018 року №65 вбачається, що позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності понад 2 річний термін після первинного встановлення інвалідності, а допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 240000.00 грн.
Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975).
Згідно пункту 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, зі змісту наведених вище нормативних актів вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, проте при виникненні цих підстав протягом двох років з моменту їх первинного встановлення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.08.2019 року у справі № 826/7472/18, від 21.08.2019 року у справі № 806/2187/18.
Колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що в абз. 2 ч. 4 ст. 16-3 Закону, який набрав чинності з 01.01.2017 року, вказано на неможливості виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.
Натомість, абз. 1 ч. 4 ст. 16-3 Закону, який є чинним з 01.01.2014 року, передбачає, що право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата якої провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми, мають, зокрема, військовослужбовці, яким протягом двох років після первинного встановлення або інвалідності, або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.
У межах спірних правовідносин, як було встановлено вище, підставою для відмови ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності Міноборони України було визначено те, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.
Як зазначено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено в квітні 2017 року, а ІІ групу інвалідності - в травні 2018 року, що спростовує доводи апелянта про пропуск дворічного терміну зміни групи інвалідності.
Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що не реалізація позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні ступнею втрати працездатності без встановлення інвалідності не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги при подальшому встановленні групи інвалідності та зміни групи інвалідності, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Отже, Міністерством оборони України відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги за відсутності законодавчо визначених підстав.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, а тому, з врахуванням зазначених правових норм, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.
Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                               Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  В.В. Файдюк 

                                                                                                     Н.М. Єгорова