Постанова
Іменем України
 
09 червня 2020 року     
 
м. Київ
 
провадження № 22-ц/824/5215/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,
за участю секретаряРатушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо оскарження дій державного виконавця
 
від 20 січня 2020 року 
 
в складі судді Осаулової Н.А.
 
у справі №381/4244/19 Фастівського міськрайонного суду Київської області
 
за скаргою ОСОБА_2 
 
на дії та рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костецького Миколи Миколайовича,
 
боржник - ОСОБА_1 ,
 
                                                  В С Т А Н О В И В:
 
21 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, уточненою в подальшому, в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Фастівського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Фастівський міськрайонний ВДВС ЦМУ МЮУ, Відділ) Костецького М.М. щодо постановлення 01.11.2019 постанов про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №58392628, №58305852, №56470816, №56470474, № 56470209 , № 56469975 , № 56469748 , № 56469413 , № 49180169 та скасувати дані постанови.
 
В обгрунтування скарги посилалася на те, що підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов послугувало те, що в провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває справа №381/2534/15-ц за заявою               боржника ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні. В той же час, державний виконавець, посилаючись у своїх постановах на справу №381/2534/15-ц, не звернув уваги на те, що дана справа по суті ще не розглянута судом.
 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2020 скаргу задоволено у повному обсязі.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що зупиняючи вчинення виконавчих дій державний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано порядок зупинення виконавчих дій.
 
Вказував, що суд першої інстанції, безпідставно зазначивши в ухвалі про те, що справа за №381/2534/15-ц стосується позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини не врахував, що оскаржувані постанови державним виконавцем постановлено в межах об'єднаного виконавчого провадження №56965120, а також те, що на момент подання заяви про зупинення виконавчих дій на виконанні у Відділі не було жодного виконавчого провадження, яке б стосувалося визначення місця проживання дитини.
 
Суд не перевірив інформації щодо наявності справи за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження на офіційному сайті суду, а також того, що такі дані містяться в матеріалах виконавчого провадження, копія якого долучено до матеріалів даної справи.
 
Вважав, що у повістці про виклик до суду щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, зокрема у зазначенні унікального номеру справи, допущено помилку та невірно вказано номер №381/2534/15-ц. Натомість суд врахувавши номер справи, зазначений у повістці, не звернув уваги на зміст даної повістки.
 
Крім того, як на підставу скасування ухвали суду, посилався на те, що суд не дотримався принципу безсторонності, вийшов за межі вимог скарги, зазначивши обставини, які повинні встановлюватися в межах розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. Зокрема, судом безпідставно здійснено аналіз правомірності звернення ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2020 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги у повному обсязі.
 
Стягувач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала. Подала відзив, в якому зазначила, що підставою прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов про зупинення виконавчих дій була нібито заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом останнього до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Водночас, як правильно враховано судом першої інстанції позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ухвалою суду від 08.12.2015 залишено без розгляду. Також, під час розгляду скарги ні стороною боржника, ні державним виконавцем не надано до суду доказів існування в провадженні суду справи за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, як підстави зупинення виконавчих дій у відповідності до вимог закону.
 
Крім того, зазначила, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2020 у справі №381/421/15 (провадження №6/362/21/20) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні.
 
Посилаючись на те, що ухвала суду є законною та обгрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи є безпідставними, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2020 без змін.
 
Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Представник стягувача - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
 
Державний виконавець Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУ МЮУ Костецький М.М., належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу
за відсутності державного виконавця.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при прийнятті постанов про зупинення виконавчих дій діяв без дотримання вимог закону, яким визначено порядок зупинення виконавчих дій.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.
 
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУ МУЮ Костецького М.М. перебувало зведене виконавче провадження №56965120.
 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
За приписами ст. 34 Закону, зокрема п. 5 ч. 1 даної статті, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
 
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
В свою чергу підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
 
Таким чином, заміна вибулої сторони її правонаступником відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Така заміна можлива на будь-якій стадії процесу.
 
У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором, як зазначено вище, проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону за заявою сторони або заінтересованої особи.
 
Системний аналіз вищевказаних норм закону приводить до висновку, що для вчинення державним виконавцем виконавчої дії - зупинення виконавчих дій з підстав, передбачених   п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", має вже відбутися наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок сторона вибула зі спірних або встановлених судом правовідносин і до іншої особи перейшли права і обов`язки вибулої сторони в цих правовідносинах. Тобто, на момент звернення із заявою про заміну вибулої сторони її правонаступником особа, яка звертається із такою заявою, повинна надати докази, які підтверджують факт правонаступництва в матеріальних правовідносинах, як то смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.
 
Отже, сам факт звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником не є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій.
 
Як вбачається з матеріалів справи, 31 жовтня 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчих дій. В заяві ОСОБА_1 , посилаючись на положення п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», просив зупинити проведення виконавчих дій, у зв`язку з тим, що він звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у зведеному виконавчому провадженні №56965120 і така заява прийнята судом до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні                           (а.с. 113-114).
 
До заяви про зупинення виконавчих дій ОСОБА_1 долучив копію судової повістки про призначення до розгляду справи (унікальний №381/2534/15-ц) за його заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, копію заяви до суду з відміткою та витяг з сайту Фастівського міськрайонного суду про призначення справи до розгляду.
 
01 листопада 2019 року державним виконавцем Костецьким М.М. прийнято постанови про зупинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №58392628, №58305852, №56470816, №56470474, №56470209, № 56469975 , № 56469748 , № 56469413 , № 49180169 (а.с. 80).
 
Зі змісту постанов про зупинення виконавчих дій вбачається, що при винесенні даних постанов державний виконавець керувався п. 5 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки сторона виконавчого провадження - боржник                   ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача ОСОБА_2 на малолітню доньку ОСОБА_4 .
 
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт вибуття              ОСОБА_1 , як боржника, з виконавчого провадження №56965120, і переходу до іншої особи його прав і обов`язків вибулої сторони, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону є підставою для зупинення виконавчих дій.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим та мотивованим висновок суду першої інстанції, що при прийнятті постанов про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець Костецький М.М. діяв в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження".
 
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд вийшов за межі вимог скарги та зазначив в ухвалі обставини, які повинні встановлюватися під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_2 посилалася на те, що постанови державного виконавця про зупинення виконавчих дій з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону, є неправомірними, оскільки справа на яку посилається боржник у своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження та державний виконавець у оскаржуваних постановах не розглянута судом по суті із ухваленням рішення.
 
Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд перевіряючи наведені заявником у скарзі обставини, встановив, що ні стороною боржника, ні державним виконавцем не подано до суду доказів на підтвердження звернення боржника ОСОБА_1 до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. А надана боржником копія судової повістки із номером справи №381/2354/15 не підтверджує факту звернення боржника до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки у справі за цим номером судом позов залишено без розгляду.
 
Також суд наводить в мотивувальній частині ухвали норми права, якими врегульовано порядок правонаступництва у цивільних правовідносинах та приходить до висновку, що вирішення питання про заміну правонаступника можливе лише у справі, в якій наявне судове рішення про задоволення позовних вимог із визначенням статусу стягувача та боржника.  
 
При цьому, мотивувальна частина ухвали не містить висновків щодо правомірності звернення ОСОБА_1 в інтересах малолітньої донька ОСОБА_4 до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, як зазначає боржник в своїй апеляційній скарзі. За таких обставин, колегія суддів вважає надуманими дані доводи апеляційної скарги.
 
З наведеного слідує, що доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суд вийшов за межі вимог скарги не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали.
 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що інформацію про перебування на розгляді в суді справи про заміну сторони виконавчого провадження суд повинен був перевірити на сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області висновків суду щодо наявності правових підстав для задоволення скарги не спростовують, а тому також не можуть бути підставою для скасування ухвали.
 
Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу, в частині щодо визнання дій державного виконавця неправомірними  постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.
 
Разом з цим, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині скасування рішення державного виконавця не відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.
 
Зі змісту скарги ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця, вбачається, що заявник, звертаючись до суду зі скаргою, просив скасувати постанови державного виконавця про зупинення виконавчих дій.
 
На час розгляду даної справи судом діяли положення ч. 2 ст. 451 ЦПК України, згідно якої у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).
 
З огляду на викладене, суд при розгляді скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця не наділений повноваженнями щодо скасування постанов державного виконавця, у зв`язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Беручи до уваги те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 451 ЦПК України вийшов за межі своїх повноважень та скасував постанови державного виконавця, ухвала суду в цій частині підлягає зміні.
 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
 
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в частині вимог про скасування рішення державного виконавця судом постановлено ухвалу з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення в цій частині.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про зміну резолютивної частини ухвали в частині задоволення скарги про скасування прийнятого державним виконавцем рішення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, 
                                            П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо оскарження дій державного виконавця від 20 січня 2020 року в частині задоволення скарги про скасування постанов державного виконавця Фастівського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костецького Миколи Миколайовича від 01 листопада 2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №58392628, №58305852, №56470816, №56470474, № 56470209 , № 56469975 , № 56469748 , № 56469413 , № 49180169 - змінити.
 
Зобов`язати державного виконавця Фастівського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костецького Миколи Миколайовича поновити порушене право стягувача ОСОБА_2 .
 
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий                                                                                                          О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                       В.А. Кравець

                                                                                                                                 Л.Д. Махлай