Дата документу 07.05.2020 Справа № 332/275/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 332/275/20                   Головуючий у 1-й інстанції: Шалпегіна О.Л. Провадження № 22-ц/807/1457/20         Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» у особі представника – керівника Господинова Ігоря Петровича на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року про повернення позивачу позовної заяви до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади,
В С Т А Н О В И В:

11.02.2020р. ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 – директора Департаменту митної політики Міністерства фінансів України про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 і ст. 177 ЦПК України. Позивачу було надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Оскільки недоліки, визначені в ухвалі від 17.02.2020 року, не було усунено, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року позовну заяву ТОВ «Технохімреагент» визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Технохімреагент» у особі представника Господинова І.П. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції передчасно визнано позовну заяву неподаною та повернуто її позивачеві, оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог ЦПК України, а тому відсутні підстави для повернення позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядає-
ться за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного
провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового 
провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Технохімреагент» звернулось до суду з позовної заявою про відшкодування шкоди, визначивши відповідачем директора Департаменту митної політики Міністерства фінансів України. 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху у зв`язку із наявністю недоліків в позовній заяві. 
Судом першої інстанції було зауважено позивачу про необхідність викласти зміст позовних вимог щодо обраного способу захисту своїх порушених прав або інтересів.

Суд першої інстанції обґрунтовував необхідність усунення вказаного недоліку тим, що позивачем пред`явлено позов про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади, але із одночасним зазначенням у якості відповідача фізичної особи ОСОБА_1 . Вказані обставини позбавляли суд можливості чітко встановити, чи просить позивач визнати неправомірними дії чи бездіяльність органу державної влади, посадової особи вказаного органу або зміст позовних вимог обмежується лише стягненням немайнової шкоди. 
Наявність вказаного недоліку перешкоджала суду першої інстанції перевірити дотримання правил юрисдикційної підсудності.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що позивач 21.02.2020р. отримав ухвалу про залишення його позовної заяви без руху.
18 лютого 2020 року ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» подало до суду заяву про усунення недоліків.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 17.02.2020р., не були виправлені, зокрема, не виконано вимог щодо уточнення змісту позовних вимог - способу (способів) захисту прав або інтересів позивача.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд помилково визнав неподаною його позовну заяву, оскільки у ній ним було вказано, що він просить відшкодувати за рахунок держави 74 444 грн. немайнової шкоди, вказавши, що у заяві про виправлення недоліків про це було зазначено.
Колегія суддів вважає ці доводи скарги неспроможними, а висновок суду першої інстанції правильним, виходячи з наступного.

Згідно з п. 5.21 ДСТУ 4163-2003, текст документа має містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ.
Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч.3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Доводи апеляційної скарги про те, що недоліки, зазначенні в ухвалі Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року,в позові відсутні, не відповідають дійсності.
При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя перевіряє, чи має заявник відповідно до ст. 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Позовна заява – це зовнішня форма вираження позову, спосіб існування позову як вимоги про захист права, свободи чи інтересу. У зв`язку з цим форма завжди має службове призначення, тобто службова роль позовної заяви як форми позову в тому, що в ній відображаються елементи позову (предмет, підстави, сторони), а також інші відомості, необхідні для правильного і швидкого вирішення справи. Призначення позовної заяви як форми позову в тому, щоб довести до відома суду та інших осіб, які визначені учасниками правовідносин, суть вимог позивача, який звертається в суд за захистом своїх чи в передбачених законом випадках прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Так, суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). 
Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження по справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність.
Від змісту позовної заяви також залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і яким доказами це підтверджується.

Отже, із аналізу статті 175 ЦПК України вбачається, що зміст позовної заяви фактично повинен складатись із: вступної, мотивувальної та прохальної частини, а також із додатку до позовної заяви.
Тобто позовна заява має містити в обов`язковому порядку прохальну частину, у якій позивач відтворює зміст позову – спосіб захисту своїх прав та інтересів, який він просить застосувати суд.
Тобто зміст позову – це частина позову, яка відображає вид судового захисту, а саме – звернену до суду вимогу про здійснення певних дій, пов`язаних із застосуванням конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного права.

Натомість предмет позову – це матеріально – правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити рішення.

Таким чином, вже на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалі-
зуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступ-
ності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких – не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (зокрема, через невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту) не є порушенням права на справедливий судовий захист. 

В апеляційній скарзі ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» вказує, що у тексті позовної зави викладено зміст позовних вимог.
Втім, в позовній заяві міститься лише виклад обставин, та, між іншим, в середині мотивувальної частини посилання на предмет позову - відшкодування за рахунок держави немайнової шкоди в розмірі 74 444,00 грн., завданої штучним усуненням від розгляду звернення (а.с.4)
Між тим, прохальної частини позов не містить, тобто спрямованих до відповідача конкретних вимог та обраний спосіб захисту, в якій суд має захистити його порушені права або інтереси.
Відсутність цього обов`язкового розділу позовної заяви позбавляє суд можливості визначитися із конкретними вимогами позивача та обраним способом захисту, відтак не дозволяє визначити правильність обраної юрисдикційної підсудності, наявність або відсутність пільг щодо сплати судового збору, а також позбавляє можливості суд визначитись, чи маються на розгляді тотожні справи між тими самим сторонами з тим самим предметом та з тих самих підстав, оскільки вказаний позивач подає до судів чисельні позовні заяви з аналогічними обставинами в різних варіантах та редакціях.

Між тим, замість усунення визначених судом недоліків, позивач подає заяву, яка найменована як «заява про усунення недоліків», в якій фактично роз`яснює суду своє право на подання позову до держави Україна відповідно до статті 39 ЗУ «»Про зовнішньоекономічну діяльність».
Натомість, позивач мав подати виправлену позовну заяву із прохальною частиною, в якій мав зазначити вимоги про захист порушеного права та спосіб, який ним обрано для цього. 
Враховуючи те, що позивач не усунув недоліки у відповідності з вимогами закону, суд першої інстанції правомірно визнав її неподаною та повернув позивачу. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, а апеляційна скарга не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі – Закон № 540-ІХ).

З змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» у особі представника – керівника Господинова Ігоря Петровича залишити без задоволення. 

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Постанова прийнята, складена та підписана 07 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: