ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/575/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/816/19 Категорія: 302010000 	Морозов В.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 квітня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л. 
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи: 
позивач - заступник прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації та Черкаського регіонального управління водних ресурсів;
відповідач - ОСОБА_1 ;
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ;
особа, що подала апеляційну скаргу - заступник прокурора Черкаської області Носенко В. в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області Носенка В. в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2020 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського регіонального управління водних ресурсів до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, 
в с т а н о в и в:

у квітні 2019 року заступник прокурора Черкаської області у порядку ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 січня 2014 року розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 26 "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою" надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, які розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту, в тому числі ОСОБА_2 та іншим.
Розпорядженням Черкаської РДА №28 від 13 лютого 2014 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту. Вказаним розпорядженням визначено вид угідь цих земель як "піски" та віднесено до земель загального користування.
Розпорядженням Черкаської РДА №72 від 21 березня 2014 року "Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність" затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Будищенської сільської ради за межами населеного пункту та безоплатно передано у власність ОСОБА_2 та іншим 23 громадянам земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва.
Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2071 прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 від 09 квітня 2014 року. 
Рішенням Черкаського районного суду від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 серпня 2016 року, задоволено позов керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішень державного реєстратора.
Зокрема, визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської РДА від 21 березня 2014 року № 72 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність" в частині передачі у власність земельної ділянки первісному набувачу - ОСОБА_2 площею 0,0996 га в адміністративних межах Будищенської сільської ради, за межами населеного пункту, Свідоцтво на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 09 квітня 2014 року, скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про державну реєстрацію права власності на землю №12292490 від 11 квітня 2014 року.
Разом з тим моніторингом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7124981500 :01: 001 :2071 на підставі договору купівлі-продажу №1-144 від 17.02.2015 року перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка є її власником на цей час.
Державним реєстратором Черкаської районної державної нотаріальної контори Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Чуй Н.В. 17.02.2015 року зареєстровано за ОСОБА_1 речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 7124981500:01:001:2071, про що зроблено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №8757279.
Прокурор вважає, що внаслідок незаконної передачі у приватну власність земельної ділянки водного фонду відбулось порушення інтересів держави, права власності Українського народу на землю, закріпленого у ст.ст. 13, 14 Конституції України. Правовідносини, пов`язані з протиправним вибуттям земель із державної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес.
У зв`язку із наведеним, прокурор просив суд, витребувати у ОСОБА_1 на користь держави Україна в особі Черкаської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,0996 га, кадастровий номер - 7124982500:01:001:2071, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності від 17 лютого 2016 року № 8757279 на земельну ділянку загальною площею 0,0996 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7124982500:01:001:2071) за ОСОБА_1 , винесене державним реєстратором - Черкаської районної державної нотаріальної контори Черкаського районного Нотаріального округу Черкаської області Чуй Н.В. 
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення обґрунтоване тим, що прокурором доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог, однак, прокурор пропустив строк звернення до суду, оскільки він дізнався про особу, яка порушила право з 25 січня 2016 року, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, яку надано на запит прокурора Пітюренка М.В. 25 січня 2016 року та відповідно до якого власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора.
В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не правильно застосовано строк позовної давності до спірних правовідносин, оскільки вирішальним у даній справі є час, коли про порушення інтересів держави дізнався спеціально уповноважений орган, а не будь-який інший орган або особа. Такими органами у даній справі є Черкаська ОДА як орган, якому законом надано право на розпорядження спірною земельною ділянкою, та Черкаське РУВР, яке є титульним володільцем - користувачем спірної земельної ділянки.
Прокурор вказує, що лише з часу постановлення рішення Черкаським районним судом Черкаської області від 26 травня 2016 року у справі № 707/2176/15-ц позивачі могли довідатись про незаконність розпорядження землею Черкаської ОДА, незаконність набуття її ОСОБА_2 та наявність підстав для витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, відколи і почався перебіг строку позовної давності за цим позовом відповідно до приписів ст. 261 ЦК України, а фактично довідались про порушення їх прав лише після їх повідомлення прокуратурою Черкаської області про виявлене порушення закону доказами чого є листи Черкаської ОДА від 01 квітня 2019 року № 01/01-33/1929/01/01-33 та Черкаського РУВР від 25 березня 2019 року № 223/13.
Також прокурор зазначає, що позивачі дізнались про наявність порушень земельного законодавства з часу отримання інформації органів прокуратури Черкаської області, а саме з 22 грудня 2018 року.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року позовні вимоги керівника Черкаської місцевої прокуратури задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність" в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0996 га, розташованої у адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту. Визнано недійсним свідоцтво серії НОМЕР_4 від 09.04.2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0996 га, видане ОСОБА_2 . Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції від 09.04.2014 року № 12292490 "Про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , за кадастровим номером 7124981500:01:001:2071, розташовану в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту, площею 0,0996 га" (т. 1 а.с. 22-28).
Вказане судове рішення ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05.08.2016 року залишено без змін (т. 1 а.с. 29-39). 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 155770426, яку сформовано 11 лютого 2019 року за запитом прокурора прокуратури Черкаської області Пітюренка М.В., підстава формування інформаційної довідки - у порядку ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124981500 :01:001:2071, площею 0,0996 га, розташованої в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.02.2015 року. Рішення про реєстрацію права власності внесено нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. 17 лютого 2015 року, номер рішення 19401051 (т. 1 а.с. 40-42).
Згідно з договором купівлі-продажу від 17 лютого 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_1 , купила та прийняла від продавця земельну ділянку площею 0,0996 га, яка розташована в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, продаж вчинено за 23000,00 грн (т. 1 а.с. 43-45). 
Суд першої інстанції вірно встановив, що оскільки спірна земельна ділянка була неправомірно відчужена Черкаською районною державною адміністрацією Іващенку С.І., що встановлено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, відповідно до статей 330, 387, 388 ЦК України позовні вимоги прокурора про витребування земельної ділянки у відповідачки ОСОБА_1 , до якої від ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2015 року, є доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
Однак, як вірно визначено судом першої інстанції, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаними позовними вимогами.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (Постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 638/13222/15-ц).
Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина четверта статті 56 ЦПК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Такі висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 911/3210/17.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 вказала, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року конкретизувала висновок, викладений у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави, та вказала, що: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем надано копію Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25 січня 2016 року, отриману на замовлення прокурора Пітюренка Миколи Володимировича , який приймав участь у розгляді справи № 707/2176/15-ц за позовом Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Черкаське регіональне управління водних ресурсів, Управління Держгеокадастру у Чекркаському районі Черкаської області про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсними свідоцтв, скасування рішень державного реєстратора( а.с. 142-143). Згідно з даною інформацією за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку 09 квітня 2014 року, а з 17 лютого 2015 року власником земельної ділянки є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 140-141).
При цьому при зверненні до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, прокурором надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 155770426, яку сформовано 11 лютого 2019 року за запитом того ж прокурора прокуратури Черкаської області Пітюренка М.В.
З наведеного слідує, що прокурору з 25 січня 2016 року було достовірно відомо, що власником спірної земельної ділянки з 17 лютого 2015 року є ОСОБА_1 , однак, позовні вимоги до останньої про витребування земельної ділянки пред?явлено лише у квітні 2019 року.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 заявила клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про відмову в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського регіонального управління водних ресурсів до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, у зв?язку зі спливом строку позовної давності.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що позивачі могли довідатись про незаконність розпорядження землею Черкаської ОДА, незаконність набуття її ОСОБА_2 та наявність підстав для витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки з моменту винесення рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 травня 2016 року, а фактично довідались про порушення їх прав лише після їх повідомлення прокуратурою Черкаської області про виявлене порушення закону доказами чого є листи Черкаської ОДА від 01 квітня 2019 року № 01/01-33/1929/01/01-33 та Черкаського РУВР від 25 березня 2019 року № 223/13, є безпідставними.
Так, згідно з матеріалами справи, як позов, пред?явлений у серпні 2015 року, так і позов у справі, що переглядається, були ініційовані прокуратурою Черкаської області, що підтверджується, зокрема, листами прокуратури від 22 грудня 2018 року, адресованими Черкаській ОДА та Черкаському РУВР (т. 1 а.с. 93-94, 96-97).
Разом з тим, Черкаське регіональне управління водних ресурсів приймало участь у справі № 707/2176/15-ц в якості третьої особи, тому могло бути обізнане про особу, яка порушила право на спірну земельну ділянку під час розгляду вказаної справи.
Черкаська ОДА не приймала участь у вказаній справі, тому про наявність підстав для звернення до суду із даним позовом дізналась після повідомлення прокурора від 22 грудня 2019 року.
При цьому, прокурор довідався про особу, яка порушила інтереси держави, у зв?язку із неправомірним набуттям права власності на земельну ділянку, - ОСОБА_1 , раніше (25 січня 2016 року), ніж органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Черкаське регіональне управління водних ресурсів та Черкаська ОДА. 
Прокурор не ставив питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв?язку із пропуском вказаного строку.
Наведені прокурором у апеляційній скарзі постанови Верховного Суду з приводу застосування строку позовної давності у справах за позовами прокурора в інтересах держави не свідчать про відступлення від правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, який правильно застосовано судом першої інстанції під час вирішення справи.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції у повному обсязі дослідивши надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та прийшов до обґрунтованого переконання про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Черкаської області Носенка В. та залишенні рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2020 року у справі, що переглядається, без змін.
Керуючись статтями 367, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області Носенка В. в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 січня 2020 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського регіонального управління водних ресурсів до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та на умовах викладених в Цивільному процесуальному кодексі України. 

Судді                                  Н.І. Гончар 

                                                                Ю.В. Сіренко 

Т.Л. Фетісова 
                                        
Повний текст постанови складений 28 квітня 2020 року.