ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року	Львів	Справа № 300/744/19 пров. № А/857/2662/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Коваля Р.Й.,
                                                                                             Ільчишин Н.В.,
секретаря судового засідання                                            Максим Х.Б., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Біньковська Н.В.), постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську о 11 год. 38 хв.             31 січня 2020 року, повне судове рішення складено 04 лютого 2020 року, у справі №300/744/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення,

В С Т А Н О В И В:

10.01.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і відділ з питань призначення та перерахунків пенсії №2 призначити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 згідно довідки про зарплату №29 від 01.10.2018 і заяви від 05.10.2018.
31 січня 2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу.
Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі №300/744/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підготовлено лист від 06.11.2019 №82, за змістом якого ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії із врахуванням довідки про заробітну плату №29 від 01.10.2018, виданої ВАТ «Калушхімремонт» з підстав того, що виплати, вказані у цій довідці не підтверджені первинними документами. Суд першої інстанції зазначив, що приймаючи 26.07.2019 рішення по суті позовних вимог суд зазначив, що відповідач недобросовісно та необґрунтовано відмовив позивачу у переході на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з підстав неможливості проведення перевірки наведених у довідці ВАТ «Калушхімремонт» від 01.10.2018 №29 відомостей у зв`язку з відсутністю первинних документів. Суд першої інстанції вказав, що боржником повторно прийнято рішення без аналізу і перевірки відповідності змісту довідки первинним документам та обґрунтованості відомостей у довідці ВАТ «Калушхімремонт» від 01.10.2018 №29, прийняття чи не прийняття до уваги інших визначених законодавством умов. Суд першої інстанції дійшов висновку, що повторно відмовивши 06.11.2019 ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за його заявою від 05.10.2018 згідно з довідкою ВАТ «Калушхімремонт» №29 від 01.10.2018, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області порушило вимоги статей 129, 129-1 Конституції України, частину 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з окремою ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при зверненні до відділу прийому громадян ОСОБА_1 представлено довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 01.10.2018 №29, перевірку якої провести було не можливо, оскільки довідка видана арбітражним керуючим на виконання рішення обласної комісії з визначенням даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 12.06.2018 за копіями первинних документів, наданих архівною установою. Скаржник зазначає, що, враховуючи положення Порядку №1210, оскільки подана позивачем довідка не була підтверджена, а тому здійснити перерахунок пенсії неможливо. Скаржник вказує, що за результатами перегляду заяви ОСОБА_1 винесено відмову у зарахуванні довідки ВАТ «Калушхімремонт» від 01.10.2018 №29, оскільки у такій довідці вказана премія, яка не відображена у витребуваних копіях особових рахунків по заробітній платі, виданих архівним відділом Калуської міської ради. Вважає, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 виконано і підстав для винесення окремої ухвали не було.
Учасники справи явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана окрема ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що листом Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №2 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.11.2019 №82 ОСОБА_1 повідомлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , однак оскільки довідка від 01.10.2018 не підтверджена первинними документами, тому не має підстав для врахування її для розрахунку пенсії при переведенні на пенсію згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2019 №1659/п-15 ОСОБА_1 повідомлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 повторно розглянуто заяву від 05.10.2018 про що надіслано №82 від 06.11.2019. Також зазначено, що у вказаній довідці зазначено премію (249,81 карб.), яка не відображена у копіях особових рахунків по заробітній платі за 1987 рік, інших первинних документах, а також у архівних довідках.
Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019, ОСОБА_1 звернувся із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної окремої ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).
Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі №640/10843/19, від 28 квітня 2020 року у справі №611/26/17.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019, яке набрало законної сили 15.10.2019, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, визнано протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно заяви від 05.10.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву            ОСОБА_1 від 05.10.2018 із врахуванням встановлених судом обставин та викладених правових висновків у цій справі.
При ухваленні вказаного рішення судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у переході із пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з підстав неможливості проведення перевірки наведених у довідці ВАТ «Калушхімремонт» про заробітну плату позивача від 01.10.2018 №29 відомостей з підстав відсутності первинних документів. Проаналізувавши документи, наявні в пенсійній справі позивача, суд дійшов висновку, що відповідач недобросовісно та необґрунтовано відмовив позивачу у переході на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з зазначених підстав, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Враховуючи, що відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у переведенні пенсії з виду на вид за його заявою від 05.10.2018, застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у рішенні від 26.07.2019 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 05.10.2018 із врахуванням встановлених судом обставин та викладених правових висновків у цій справі.
06.11.2019 та 28.12.2019 у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо виконання вказаного вище рішення суду відповідачем повідомлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 повторно розглянуто заяву від 05.10.2018 щодо перерахунку пенсії по заробітній платі за роботу в зоні відчуження з 30.05.1987 по 31.05.1987 на підставі довідки про заробітну плату №29 від 01.10.2018, виданої ВАТ «Калушхімремонт». Зазначено, що оскільки виплати, вказані у довідці №29 від 01.10.2018, зокрема премія, не підтверджені первинними документами, не має підстав для врахування такої довідки для розрахунку пенсії при переведенні на пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Як зазначено представником відповідача у суді першої інстанції на виконання рішення суду від 26.07.2019 при повторному розгляді заяви від 05.10.2018 додаткові документи не витребовувались і не перевірялись, приймались до уваги архівні довідки архівного відділу Калуської міської ради №01.7-01/504 від 21.05.2018, №01.7-01/503 від 21.05.2018. Окремого рішення за наслідками повторного розгляду заяви від 05.10.2018 на виконання рішення суду від 26.07.2019 не приймалось. Рішення оформлене у виді листа від 06.11.2019 №82.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що не підтвердження первинними документам виплат, вказаних у довідці №29 від 01.10.2018, було підставою відмови позивачу у переході на пенсію із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладеній у листі від 12.11.2018, та підставою звернення ОСОБА_1 із позовною заявою до суду.
Правова оцінка правомірності рішення відповідача у формі листа від 12.11.2018 надана у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019.
У мотивувальній частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 зазначено, що оскільки підставою для відмови позивачу у переході на відповідну пенсію стала лише неможливість проведення перевірки наведених у довідці ВАТ «Калушхімремонт» від 01.10.2018 №29 відомостей з підстав відсутності первинних документів, інших підстав відмови не було, а тому і відсутні у суду підстави для перевірки дотримання відповідачем інших умов щодо виникнення у позивача права на пенсію, зокрема, достовірності та відповідності правовим нормам відомостей у довідці ВАТ «Калушхімремонт» від 01.10.2018 №29, наявності інших визначених законодавством умов. 
Водночас, за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.10.2018 відповідач також зазначає, що у довідці №29 від 01.10.2018 вказана премія, яка не відображена у витребовуваних копіях особових рахунків по заробітній платі, виданих архівним відділом Калуської міської ради.
Так, відповідно до довідки ВАТ «Калушхімремонт» №29 від 01.10.2918 премія в сумі 25,81 крб. визначена відповідно до постанови ЦККПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 17.05.1986 №524-156, постанови Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43, постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради №207-7 від 10.06.1986. 
Неправомірність застосування роботодавцем при визначені вказаної суми наведених вище норм права відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджена.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що повторно відмовивши 06.11.2019 ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за його заявою від 05.10.2018 згідно довідки ВАТ «Калушхімремонт» №29 від 01.10.2918, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області порушило вимоги статей 129, 129-1 Конституції України, частину 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковість судового рішення до виконання.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Враховуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення норм чинного законодавства та не враховано висновки, викладені в судовому рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019, а тому з огляду на положення статті 316 КАС України окрема ухвала суду першої інстанції, постановлена в порядку статті 249, 383 КАС України, відповідає нормам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 230, 241, 243, 249, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі №300/744/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 19.05.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України