Ухвала
 
09 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/9974/19
 
провадження № 61-8416ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірнимита зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що у 2002 році за її рахунок співробітниками публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз») було встановлено лічильник газу марки G-6 «Октава», заводський № 441298 . 
22 вересня 2011 року лічильник пройшов повірку і був встановлений для подальшої експлуатації.
26 жовтня 2011 року між нею та ПАТ «Запоріжгаз» було укладено договір № 46007 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно з умовами якого встановлена періодичність повірки раз на п`ять років.
05 червня 2019 року представники акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі - АТ «ОГС «Запоріжгаз»), є правонаступником ПАТ «Запоріжгаз», демонтували лічильник для проведення поточної перевірки.
 
10 червня 2019 року комісія відділу лабораторних вимірів управління метрології АТ «ОГС «Запоріжгаз», провела без її присутності повірку вказаного лічильника газу. 
За результатами цієї повірки був складений акт експертизи лічильника газу від 10 червня 2019 року № 0491 у висновку якого зазначено, що виявлено несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки, яке здійснено шляхом прихованих заходів, а саме: внесено самовільні зміни в конструкцію лічильника з метою заниження його показів - на клапані вимірювача змонтовано (вклеєно) сторонній предмет (елемент), що не передбачено конструкцію заводу-виробника. 
Під дією впливу постійного магнітного поля на цей предмет (елемент), клапан вимірювача зміщується, рух клапанів вимірювача припиняється, в наслідок чого об`єм газу, що проходить крізь лічильник не обліковується. 
Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, тобто підлягає заміні.
При цьому, експертизою не доведено, що пошкодження лічильника газу сталося з її вини, факту втручання в роботу лічильника також не встановлено.
26 червня 2019 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення було складено протокол № 1193, на засідання комісії її не було запрошено.
12 липня 2019 року вона отримала від АТ «ОГС «Запоріжгаз» Акт розрахунок необлікованого об`єму природного газу і його вартості відповідно до рахунку на оплату становила суму у розмірі 599 851 грн 52 коп.
Не погоджуючись з цим актом, заявником 19 липня 2019 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було подано скаргу на неправомірні дії АТ «ОГС «Запоріжгаз».
15 серпня 2019 року акціонерним товариством «Запоріжгаз» (далі - АТ «Запоріжгаз») винесено повідомлення про припинення розподілу природного газу, й 28 серпня 2019 року представниками АТ «ОГС «Запоріжгаз» було складено акт про відключення газових приладів від газопостачання. 
ОСОБА_1 зазначала, що АТ «ОГС «Запоріжгаз» порушив вимоги чинних нормативно-правових актів та не мав достатньо правових підстав здійснювати за адресою: АДРЕСА_1 нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу, та відключати житловий будинок від послуг газопостачання.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 просила суд визнати дії АТ «ОГС «Запоріжгаз» по відключенню житлового будинку АДРЕСА_1 від послуг газопостачання неправомірним; зобов`язати АТ «ОГС «Запоріжгаз» за власний рахунок відновити газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з АТ «ОГС «Запоріжгаз» на її користь витрати на правову допомогу.

 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано АТ «ОГС «Запоріжгаз» відновити за власний рахунок газопостачання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 травня 2020  року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Запоріжгаз» задоволено.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення судового збору скасовано, й ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
25 травня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 28 травня 2020 року, в  якій заявник просить суд скасувати оскаржене судове рішення апеляційної інстанції, й ухвалити нове судове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до  розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Отже, касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не  зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження. 
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).
 
Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України та Законом № 540-IX,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 травня 2020  року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, але який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення строку дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. М. Осіян