ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року	Львів	Справа № 140/3054/20 пров. № А/857/5331/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Обрізка І.М., Попка Я.С.,
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за її позовом до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,
суддя(і) у І інстанції                                                            Денисюк Р.С., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Луцьк, 
дата складення повного тексту рішення                               30 березня 2020 року,
ВСТАНОВИВ :

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови від 12 лютого 2020 року ВП № 61257033 про відкриття виконавчого провадження.
24 березня 2019 року до цього ж суду позивачем було подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення виконання дії постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2018 року щодо стягнення (конфіскації) з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 61257033, відкритого 12 лютого 2020 року Любомльським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів після набрання законної сили рішенням у адміністративній справі без вжиття саме таких заявлених заходів забезпечення позову, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, а також очевидність ознак протиправності дій відповідача.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила зазначену ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що у разі незупинення дії постанови Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2020 року ВП № 61257033 протягом вчинення виконавчих дій позивачу будуть завдані додаткові збитки за вчинення виконавчих дій та незаконно обмежені її конституційні права щодо володіння та розпорядження майном (коштами), недоторканість житла, вільного пересування тощо. При цьому просить зупинити виконання дії постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2018 року щодо стягнення (конфіскації) з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 61257033 відкритого 12 лютого 2020 року Любомльським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Представник позивача у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила ухвалу суду перої інстанції скасувати та задовольнити клопотання про забезпечення позову. 
Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із приписами частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:
1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;
2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;
3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;
4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Зазначені підстави є оціночними і при надання їм відповідної оцінки суд у кожному конкретному випадку, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, повинен встановити наявність хоча б одна з наведених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин та можливість застосуванням певного заходу забезпечення позову з точки зору співмірності із заявленими позовними вимогами та наслідками його вжиття для заінтересованих осіб.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача і суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 предметом судового розгляду у справі є визнання протиправною та скасування постанови Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12 лютого 2020 року ВП № 61257033 про відкриття виконавчого провадження.
Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, оспорюючи постанову Любомльського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2020 року ВП № 61257033, ОСОБА_1 у порядку забезпечення позову просить зупинити виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2018 року.
Як встановлено частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому можливість зупинення дії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції передбачена приписами часини 4 статті 300 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачена можливість зупинення дії судового рішення при вирішенні питання про забезпечення позову. 
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 140/3054/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Я. С. Попко  	
Постанова у повному обсязі складена 04 червня 2020 року.